‫- ספיישל קומדיה מקורי של NETFLIX -‬
‫- "אתם יודעים מי אומר את האמת? -‬
‫- שיכורים וילדים." -‬
‫- אריקה ג'יין -‬
‫- עקרות בית אמיתיות: בברלי הילס‬ ‫עונה תשיעית, פרק 20 -‬
‫יש לי הרבה פחדים גדולים.‬
‫אני מפחד שאסטרואיד גדול יתנגש בכדור הארץ‬ ‫ודברים כאלה, אתם יודעים?‬
‫ולפעמים אני מפחד‬ ‫שכדור יפגע בי בזמן משחק בייסבול,‬
‫אבל הפחד הכי גדול שלי‬ ‫הוא פחד מטביעה, כי...‬
‫בגלל זה אני מפחד לשחות, כי אני מפחד לטבוע.‬
‫הלכתי לשיעורי שחייה, ושנאתי את זה, בסדר?‬
‫שנאתי את זה נורא.‬
‫כל שבוע...‬
‫השיעורים היו כל יום שבת.‬
‫זה היה היום בשבוע‬ ‫שהכי פחות אהבתי באותה שנה.‬
‫וצעקתי ובכיתי לפני כל שיעור שחייה,‬
‫כי פחדתי שאטבע,‬
‫כי אני לא רוצה שהחיים שלי ייגמרו.‬
‫בעצם, אני מפחד מהמוות.‬ ‫יש הרבה דרכים שאפשר למות בהן,‬
‫אבל אני לא רוצה לטבוע.‬
‫אני לא רוצה לטבוע, בסדר?‬
‫- גינת רחוב סאקט -‬
‫ג'ון, תכניס את הבטן.‬
‫היי. אני ג'ון מולייני,‬
‫וזאת חבורת שקיות האוכל.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫היי. ברוכים הבאים לתוכנית.‬
‫מותר לי ללכת לשירותים?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אתם עומדים לראות ספיישל טלוויזיוני לילדים,‬
‫ויצרתי אותו בכוונה.‬
‫זו תוכנית לילדים‬
‫שמבוגרים כתבו,‬
‫ומופיעים בה ילדים.‬
‫לאחרונה צפיתי בתוכניות ילדים‬ ‫ולא אהבתי אותן.‬
‫אהבתי אותן בילדותי.‬ ‫סימן שהן היו טובות יותר פעם.‬
‫אז יצרתי תוכנית כמו פעם.‬
‫לי אין ילדים, מבחירה.‬
‫לפעמים אני אומר, "עדיין אין לי ילדים",‬ ‫אבל רק כדי לשמח אנשים מסוימים.‬
‫אבל כשהכרתי את חבורת שקיות האוכל...‬ ‫בילינו הרבה.‬
‫הבנתי שלילדים האלה יש הרבה על הראש,‬ ‫ורציתי להעמיק בזה.‬
‫אפשר לשאול שאלה?‬ ‫-כן, תשאלי.‬
‫מה הטון של התוכנית?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫היא שואלת אם זה אירוני,‬
‫או שאתה אוהב לצלם תוכנית ילדים?‬ ‫-דיברנו על זה הרבה. זו השאלה הגדולה.‬
‫קודם כול, אני נהנה מהתוכנית.‬
‫חבורת שקיות האוכל היא כיפית.‬
‫אבל בכנות, אם התוכנית לא תהיה מוצלחת,‬
‫אני בעד שכולנו נגיד, "זה היה אירוני",‬ ‫ואז אנשים יגידו, "זה קורע מצחוק".‬
‫אבל אם היא תהיה מוצלחת,‬ ‫נגיד, "תודה, עבדנו קשה",‬
‫ונצטנע,‬
‫וככה ננצח בכל מקרה.‬
‫זה השיעור הראשון בספיישל הזה. הרגע החלטתי.‬
‫תגיעו רחוק בחיים אם תעמידו פנים‬ ‫שאתם יודעים מה אתם עושים.‬
‫הרבה אנשים בטלוויזיה מצליחים ככה.‬ ‫-תן שמות.‬
‫אחותי, זה ייקח שעות.‬
‫"ג'ון מולייני וחבורת שקיות האוכל‬
‫נעשה חיים משוגעים‬
‫יש לנו הרבה שירים וכוכבים אורחים‬
‫בעצם, יש רק כוכב אורח אחד‬
‫בואו נראה על מה ילדים חושבים‬
‫הכוכב האורח הוא ריצ'רד קיינד‬
‫לאילו הרפתקאות נצא‬
‫כשנבלה עם חבורת שקיות האוכל?‬
‫נמשיך לבלות‬
‫עם חבורת שקיות האוכל!‬
‫עם חבורת שקיות האוכל‬
‫נבלה עם חבורת שקיות האוכל"‬
‫- בחסות פרויקט GoFundMe שקרי -‬
‫- קרן מיל ובלינדה גוטס‬ ‫הקרן של אבא של מייגן מרקל -‬
‫- וצופים כמוכם. טוב, לא כמוכם -‬
‫- מצאו את ההבדלים -‬
‫האם תמצאו את ההבדלים בין שתי התמונות האלה?‬
‫נכון.‬
‫להוריד טושים!‬
‫טוב, ביקשתי מכולכם לצייר‬ ‫את סבא וסבתא שלכם, משום מה.‬
‫בואו נראה.‬
‫אורסון, את מי ציירת? אלה סבא וסבתא שלך?‬
‫יופי, ירוקים. הם ירוקים, בסדר.‬
‫אלכס, מה ציירת?‬
‫טוב, זה סבא שלי ג'ו, וזאת סבתא שלי קתרין.‬
‫כן, אלה בהחלט הם.‬
‫אלה ג'ו ג'קסון וקתרין ג'קסון.‬
‫אימא שלך היא הבת שלהם?‬
‫אבא שלי.‬ ‫-אבא שלך...‬
‫הם ההורים של אבא שלי.‬ ‫-אביך הוא הבן שלהם.‬
‫איך לנסח את זה?‬
‫אבא שלך היה זמר פופולרי מאוד בילדותו,‬
‫וזמר עוד יותר מפורסם בבגרותו,‬
‫או רק החלק הראשון?‬
‫אני אדבר בכנות.‬
‫אבא שלי הוא מרלון ג'קסון מחמישיית ג'קסון.‬
‫מרלון. אין לי שום שאלות בקשר אליו.‬
‫ג'ון, היו לך סבא וסבתא?‬
‫במובן מסוים.‬
‫כלומר, לשני ההורים שלי היו הורים.‬
‫אז כן.‬
‫והיה גם הבחור הזה, פול.‬
‫ג'ון?‬
‫מי זה פול?‬ ‫-ובכן, קורדליה,‬
‫לפעמים אנשים מבוגרים יוצאים קבוע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫זה מצחיק, בילדותי נהגתי לשיר שיר על פול.‬
‫"לסבתא יש חבר...‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫זה קצת מוזר בהתחלה‬
‫אבל אז אומרים את זה פעמיים‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫והוא די נחמד בעיניי‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫ולחבר שלה קוראים פול‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫אף אחד לא אוהב אותו‬
‫הוא כמעט בן 88‬
‫הדודות שלי לא בוטחות בו‬
‫אבל בעיניי הוא נהדר‬
‫פול, החבר של סבתא‬
‫לא, הן לא אוהבות בכלל את פול‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫למה כולם שונאים את פול?‬
‫הוא לא הרג את סבא שלי‬
‫הוא לא עושה כלום‬
‫הוא רק קורא ספרי מתח‬
‫כן, אתה תפתור את התעלומה, פול‬
‫פול, החבר של סבתא‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫שאלתי את אימא, 'על מה כל המהומה?‬
‫סבתא מאוהבת שוב'‬
‫אימא אמרה, 'אבל פול‬
‫תמיד מזמזם שירים של גילברט וסאליבן'‬
‫זה לא הוגן כלפי פול‬
‫למה אסור לו לזמזם?‬
‫הוא גם אוכל את כל הקשיו‬
‫הבן שלו גר במרילנד‬
‫אני מניח שאשתו נפטרה‬
‫אני צריך לשאול, 'מה הסיפור שלך?'‬
‫אני בטוח שלפול היו חיים מעניינים‬
‫פול, החבר של סבתא‬
‫הוא קורא למלצרים 'גרסון'‬
‫הוא השתתף בפלישה לנורמנדי‬
‫סבתא הביאה את פול להטבלה של בן הדוד שלנו‬
‫היא ענדה סיכה שסבא נתן לה לפני מותו‬
‫טוב, אימא והדודות שלי‬
‫הן השתגעו לגמרי‬
‫הן צעקו עליה בגלל הסיכה‬
‫עד שסבתא בכתה‬
‫אל תגרמו לסבתא לבכות‬
‫אלוהים, פול ניסה להתערב‬
‫לא, פול, טעות גדולה‬
‫אמרתי, 'פול, תקשיב, זה לא הקרב שלך'‬
‫אל תתערב בזה, פול‬
‫הנשים האלה יקפצו על סיבה להשמיד אותך‬
‫הן מתעצבנות בקלות‬
‫הן יצעקו עליך‬ ‫-אתה לא אבא שלנו!‬
‫כל הלילה‬
‫אימא, אני יודע שאת מתגעגעת לאבא שלך‬
‫גם אני מתגעגע לסבא‬
‫אבל זו לא אשמתו של פול שהוא מת‬
‫אז מה הבעיה שלך?‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫ולחבר שלה קוראים פול‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫אני ממש מחבב אותך, פול‬
‫לסבתא יש חבר‬
‫אני ממש מחבב אותך, פול"‬
‫זה היה השיר.‬
‫מה קרה לפול?‬
‫קורדליה, לפעמים צריכים בגן עדן‬ ‫אדם אחד מיוחד מאוד...‬
‫לא, אני יודעת שהוא מת.‬
‫הוא היה בן 88 ב-1990.‬ ‫אני רוצה לדעת מתי ואיך הוא התפגר.‬
‫טוב, בגיל 89 הוא עבר סדרה של שבצים.‬
‫הוא שרד.‬
‫הוא חלה בסרטן המעי. התגבר עליו.‬
‫ואז סבתא שלי ירתה בו למוות‬ ‫כי היא חשבה שהוא פורץ,‬
‫וככה הוא מת.‬
‫נשמע שלפול היו חיים מעניינים.‬
‫בהחלט.‬
‫הוא לא מרלון ג'קסון, אבל...‬
‫היי! מה אתם קוראים?‬
‫ריגלתם פעם אחרי ההורים שלכם?‬
‫זה מה שילד בשם סשה עשה‬ ‫בספר שקראתי השבוע,‬
‫"אבא של סשה עושה דראג".‬
‫לילה אחד סשה שוכב במיטה,‬ ‫ולפתע פתאום שומע...‬
‫הוא מתגנב למטה לראות מה השמיע את הרעש.‬
‫האם זה נקר?‬
‫האם זה פטיש?‬
‫לא!‬
‫זה אבא שלו,‬
‫בנעלי עקב מידה 45,‬
‫ריפוד גרוע, גרביוני רשת‬ ‫ופאה זולה של הסופרימס.‬
‫אימא שלו אומרת, "בהצלחה, מותק",‬
‫ואבא שלו יוצא מהבית.‬
‫אבל סשה, שהיה שקט כעכבר,‬
‫התגנב למושב האחורי והתחבא מתחת לשמיכה.‬
‫ואז הם נסעו ונסעו ונסעו.‬
‫ואז הם הגיעו ל"דופלקס",‬
‫וסשה ראה שלט שעליו כתוב,‬ ‫"ערב דראג לחובבנים".‬
‫סשה ידע שלהופעה‬ ‫ב"דופלקס" יש רק משמעות אחת:‬
‫כדאי מאוד שלאבא שלו יהיה כישרון.‬
‫אבל אבא שלו לא היה מוכשר.‬
‫סשה נשען על הבר‬
‫ליד מלכות דראג מרושעות.‬
‫אבא שלו פצח בגרסה עלובה‬
‫של "ויז'ן אוף לאב" של מריה קארי,‬
‫והמלכות הסתערו על טרפן.‬
‫"שתיקח את המופע השחוק שלה מ-1997‬
‫למוזיאון המדע והטבע,‬
‫כי המופע הזה הוא דינוזאור."‬
‫ואף על פי שסשה היה נבוך,‬
‫הוא לא יכול היה להכחיש שהצדק עימן.‬
‫סשה יצא מהמועדון‬ ‫וראה את אביו גורר מזוודה על גלגלים.‬
‫"אבא, לא ידעתי שאתה עושה דראג", אומר סשה.‬
‫"כי אתה לא.‬
‫לא אמתיק את הגלולה,‬
‫כי, כמו מלכת דראג שמנמנה במחוך,‬
‫האמת תמיד נשפכת החוצה."‬
‫בשאר הספר הם מעדכנים את המופע המיושן שלו.‬
‫ולמרות שאביו לא זוכה‬ ‫בגביע הדראג ע"ש אסטוריה גלמור,‬
‫זו עדיין קריאה מהנה.‬
‫הביקורת היחידה שלי היא‬ ‫שהוא מתמקד בסצנת הדראג בניו יורק‬
‫ולא במועדונים בחוף המערבי ובדרום.‬
‫אם אתם רוצים לקרוא ספר‬ ‫שקיבל ממני חמישה עפרונות,‬
‫קחו את "אבא של סשה עושה דראג,‬ ‫וצריך לשפר את המופע" מהספרייה העירונית.‬
‫בסדר.‬
‫קודם כול, אני רוצה להודות לכולכם‬ ‫על ההשתתפות בקבוצת המיקוד‬
‫לסרט המצויר החדש של סוני אנימיישן,‬
‫"במבו 2: במבוזלד".‬
‫זה סרט המשך ל"במבו", שיצא ב-2009,‬
‫לפני שנולדתם.‬
‫ראיתם עכשיו‬ ‫את הגרסה הראשונה והאחרונה של הסרט.‬
‫אורכו 84 דקות. נשמח לשמוע מה חשבתם.‬
‫רושם ראשוני. אין תשובות שגויות. כן?‬
‫אני אוהבת את הסרט...‬
‫כי זה הסרט שאני הכי אוהבת בעולם.‬ ‫-מעניין.‬
‫אמרת אותו דבר בשבוע שעבר, בקבוצת המיקוד‬ ‫ל"המיניונים 7: הנשיא מיניון".‬
‫"המיניונים 7: הנשיא מיניון"‬ ‫היה הסרט שהכי אהבתי בעולם,‬
‫אבל עכשיו הוא כלום בעיניי.‬
‫זה העבר.‬
‫אני אישה חדשה.‬
‫את בקטע של "במבו 2" עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫"במבו 2: במבוזלד" הוא הזהות שלי עכשיו.‬
‫הוא יהיה ההשראה לתחפושת שלי,‬
‫למסיבת יום ההולדת שלי, לתרמוס שלי.‬ ‫זה יהיה...‬
‫רגע, אני כותב.‬ ‫-יופי.‬
‫זה יהיה הסרט האהוב עליי לנצח.‬
‫מילים חזקות.‬
‫תרימו יד אם הסרט שראיתם עכשיו,‬ ‫"במבו 2: במבוזלד",‬
‫הוא הסרט האהוב עליכם.‬
‫בסדר, הסכמה פה אחד.‬
‫ומי מכם חושב שהוא ירוץ הביתה‬
‫ויספר בהתלהבות את כל עלילת הסרט‬
‫למבוגר הראשון שיראה?‬
‫בסרט, קימי הקואלה...‬ ‫-הפקתי אותו. אני יודע, כן.‬
‫קימי הקואלה צריכה למצוא את המוג'ו שולה,‬
‫אז היא נכנסת לג'ונגל, ואז הם נופלים לבוץ,‬ ‫ובסוף יש שיר.‬
‫כן.‬ ‫-שכחתי את החלק שבו הקנגורו נופל על הישבן.‬
‫תרשי לנו להשתמש בכל זה כתקציר של הסרט?‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫בואו נדבר על כמה מהדמויות. אדוני?‬
‫סליחה,‬
‫האישה אמרה שנסיים בחמש,‬ ‫אבל אני יכול להישאר עד חמש וחצי.‬
‫משוב מעולה. תודה.‬
‫האולפנים לא חסכו בהוצאות‬
‫ושכרו כוכבים גדולים לדבב את ה...‬ ‫חיות, או מה שלא יהיה.‬
‫מי יודע מי מדבב את בנג'י הקוקטיל?‬
‫מארק ראפלו!‬
‫נכון מאוד, מארק ראפלו!‬
‫מ"מישהו לסמוך עליו".‬
‫"הלב הרגיל" של HBO.‬
‫תרימו יד אם הידיעה שמארק ראפלו‬ ‫מדבב את הקוקטיל‬
‫שיפרה את חוויית הצפייה שלכם.‬
‫הסכמה פה אחד. בסדר.‬
‫ומי לדעתכם דיבבה את קיקי נחש הבריח?‬
‫אליזבת בנקס.‬
‫בהתחלה התלבטתי,‬ ‫"מי זאת? אנה קנדריק? אליזבת בנקס?"‬
‫וצדקתי.‬
‫אנה קנדריק דיבבה את דוטי הדודו?‬ ‫-יפה מאוד. זו הייתה אנה קנדריק.‬
‫אבל מי יודע מי דיבב‬ ‫את בעלה ו/או אחיה, דני הדודו?‬
‫אני בטוחה שזה מישהו מוכר.‬
‫ולמען האמת, זה חרפן אותי.‬
‫טוב, תרימו יד אם זיהיתם‬
‫שמישהו מוכר מדבב את דני הדודו,‬
‫אבל לא הצלחתם להבין מי זה.‬
‫זה היה ג'רמי רנר.‬
‫כן! סוף סוף.‬
‫עכשיו, הוומבט הזקן והחכם...‬
‫מנדי פטינקין!‬ ‫-כן.‬
‫מנדי פטינקין. מתי זיהית אותו?‬
‫מיד.‬
‫ברגע שהוא נשף דרך האף,‬
‫פניתי לאדם שישב לידי ואמרתי,‬
‫"זה מנדי שלנו!"‬
‫ישבת ליד אדם שלא הכרת?‬
‫כשחזרתי מהשירותים,‬ ‫התיישבתי ליד האבא הלא נכון.‬
‫כמה פעמים הלכת לשירותים?‬
‫חמש. ארבע נשאו פרי.‬
‫דבר אחד!‬ ‫-כן?‬
‫קוראים לי איזבלה.‬
‫זה הסרט שאני הכי אוהבת בעולם.‬
‫הלכתי לשירותים תשע פעמים.‬
‫אני רק רוצה לספר לך‬ ‫מה קרה באחת הסצנות בסרט.‬
‫הפקתי אותו, אני מכיר את כולן. כן?‬ ‫-כל נקבות האמו במים, ואז השיר מתחיל.‬
‫השיר "היום הוא היום" של אד שירן.‬
‫הוא נכתב לסרט, אבל בהקשר אחר.‬ ‫-השיר מתחיל, והן כזה...‬
‫ואז הן עושות...‬
‫כן.‬
‫הסצנה שבה הן רוקדות. כן.‬
‫הן באמת רוקדות. בסדר.‬
‫תודה רבה על זה.‬
‫עכשיו, כשהם ליד הנהר, ארנולד הוומבט...‬
‫דקס שפרד!‬
‫נכון מאוד, זה דקס שפרד.‬
‫הוא קורא למשהו "פייק ניוז".‬
‫מישהו הבין את הבדיחה הזאת?‬
‫לא? בסדר.‬
‫ההורים של מישהו מכם צחקו מהבדיחה?‬
‫כן. צחוק קל?‬
‫הכרה בבדיחה.‬
‫זה כל מה שמגיע לה.‬
‫אני מודה לכם מעומק הלב.‬
‫נתתם לנו משוב,‬
‫וחשוב מכך, הקדשתם לנו מזמנכם.‬
‫עכשיו, לא תחזרו הביתה בידיים ריקות,‬ ‫אז כשתצאו, אישה תיתן לכם‬
‫ילקוט לא שימושי בצורת קואלה,‬
‫מלא ביוגורט בשקית.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה.‬
‫ספרו לנו על אחד הפחדים הגדולים שלכם.‬
‫אני מפחדת לשחק כדורגל.‬
‫הפחד הגדול ביותר שלי...‬
‫הוא לפחד מסיכונים.‬
‫...ממחטים ויונים.‬
‫העולם הוא מקום מפחיד בעינייך,‬ ‫או מקום לא מפחיד?‬
‫מקום מפחיד.‬
‫כאילו, חיי היום-יום מפחידים?‬ ‫-כן.‬
‫זה עוד דבר שמפחיד אותי מאוד: פורצים.‬ ‫אני לא רוצה שיפרצו לי לבית.‬
‫אחד הדברים שהכי מפחידים אותי‬ ‫זה טרנטולות ועכבישים וחרקים באופן כללי.‬
‫אבל אני מפחד גם כשאני מקבל‬ ‫פחות מ-90 במבחן,‬
‫כי אימא שלי מתרגזת מאוד.‬
‫וכשאימא שלי מתרגזת,‬
‫אני בצרות.‬
‫את מפחדת מיונה בודדה?‬
‫אני לא מבינה.‬
‫סליחה. תפחדי אם תראי יונה אחת,‬ ‫לא להקה שלמה?‬
‫כנראה לא.‬
‫אני כנראה אפחד אם אראה שלוש יונים או יותר.‬
‫התכנסות של שלוש יונים ומעלה. כן.‬
‫את חושבת שירשת חלק מהפחדים של אימא שלך?‬
‫כן. פחד מפורצים, על בטוח.‬
‫האם תנחשו מה מופיע על המסך‬ ‫לפני שנרחיב את התמונה?‬
‫אתם רואים את זה כל יום.‬
‫תמשיכו לנחש.‬
‫זה גיליון אוקטובר 95' של מגזין "פיפל"‬ ‫שבו לארי הגמן מספר על בעיות הבריאות שלו.‬
‫כן!‬
‫אבל למה אני צריך מורה פרטי לאלגברה?‬ ‫-כי אתה לא טוב בזה.‬
‫דיברתי עם ההורים מבית הספר שלך,‬ ‫ההורים העשירים.‬
‫הם אומרים שהמורה הזה מחולל ניסים.‬ ‫ככה הם אמרו, "מחולל ניסים".‬
‫הנה הוא.‬
‫תקשיב לו.‬
‫שלום. אתה בטח...‬
‫קרא לי "המורה".‬
‫המזוודה שלי.‬
‫ספרי הלימוד שלי,‬ ‫כמה מוצרי טיפוח ופריטים חיוניים.‬
‫אז, מי מכם הוא ג'ונה, הילד בן ה-12?‬
‫הוא או אתה?‬
‫הוא.‬
‫זה מבחן המתמטיקה שלך.‬
‫שב!‬
‫ביזיון.‬
‫הוא מעולה.‬
‫למי אכפת שאני גרוע באלגברה?‬ ‫אין לזה שימוש בחיים האמיתיים.‬
‫הידע שלך על החיים האמיתיים‬
‫יכול להיכנס לאצבעון‬ ‫על אצבעו של ג'ימיני הצרצר הזעיר.‬
‫אתה מבין?‬
‫פעם הייתי כמוך.‬
‫לא השקעתי בלימודים.‬
‫לא השקעתי במתמטיקה.‬
‫אהבתי אוכל קריאולי ואת שופן.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫חשבתי, "מתי אזדקק לאלגברה?"‬
‫אתה יודע מה, ג'ונה?‬ ‫-מה?‬
‫אילו ידעתי אלגברה,‬
‫לא הייתי מאבד את העין שלי.‬
‫אשיר לך שיר על חרון אפה של הקארמה‬
‫ואספר איך איבדתי את עיני‬ ‫כי לא ידעתי מתמטיקה!‬
‫אנא קבלו במחיאות כפיים כמה מתלמידיי.‬
‫"בגיל 13 מאסתי בלימודים‬
‫חשבתי שרק טיפשים מכינים שיעורים‬
‫נשרתי בלי היסוס‬
‫ואברקדברה‬
‫שמתי סוף לקריאה‬
‫וסוף‬
‫לאלגברה‬
‫הוא רצה להצטרף לעולם הזוהר‬
‫מלא בתשוקה, אופנה, כסף ומזומנים‬
‫אם יש לכם מטבעות בכיס, תשקשקו"‬
‫יש לי מטבעות בשידה!‬
‫"המנהלת שלי הייתה בת 104‬
‫אנשים אמרו שהיא מכשפה‬ ‫השיער שלה הגיע עד הרצפה‬
‫היא צחקה עם סיגריה בפיה ואמרה לי‬
‫'אתה לא יודע אלגברה‬
‫אבל בקרוב תשנה‬
‫את נקודת המבט שלך!'"‬
‫הבאתי כסף קטן!‬
‫מאוחר מדי!‬
‫"אתה מתחיל לראות איך אלגברה‬
‫תציל את העין שלך‬
‫לא ממש‬ ‫-זה ברור כשמש‬
‫אין צורך בהבהרות‬
‫לא‬
‫אם אתה עדיין לא רואה איך אלגברה‬
‫תציל את העין שלך..."‬
‫תפסיק לחזור על זה.‬
‫"תמשיך להקשיב ואסביר לך מדוע‬
‫שלום, אדוני המורה‬
‫כן, זה אני‬
‫איך זה לחיות עם עין אחת בלבד?‬
‫עם עין אחת איני יכול להביט פעמיים‬
‫אבל כשאתה קונה משקפיים‬ ‫הם תמיד בחצי מחיר!"‬
‫אבא, עשיתם על זה חזרות?‬
‫"יצאתי מבית הספר לעולם הגדול‬
‫עבדתי כנהג פרטי של אישה עשירה‬
‫בעלה תמיד היה בנסיעות והיא השתוקקה ליחסים‬
‫לא הפריע לה שאני לא מכיר משוואות‬
‫עד שיום אחד הבעל הגיע וחיפש את אשתו‬
‫עם קנאה בלב וסכין מנקר עיניים‬
‫הגברת חשבה בזריזות ואמרה, 'תעמיד פנים שאתה‬
‫מורה פרטי למתמטיקה'‬
‫הבעל נכנס ואמר, 'שמעתי שאתה טוב במתמטיקה'‬ ‫הייתי עירום כתינוק באמבטיה‬
‫הוא כתב משוואה, ונבהלתי‬
‫'אם B שווה שלוש, מה ערכו של AX בריבוע?'‬
‫לקחתי ממנו את העיפרון ועשיתי כמיטב יכולתי‬
‫ציירתי אשת קו עם שדיים‬
‫הוא לא השתעשע, הוא הטיח אותי בקיר‬
‫וקירב את הסכין שלו לעין שלי!‬
‫אבל אז צלצל הטלפון‬
‫ליד המיטה‬
‫הבעל הרים את השפופרת‬ ‫וגילה שהנסיכה דיאנה מתה‬
‫ובמהומה שפרצה‬
‫מסערת הרגשות‬
‫נמלטתי‬
‫עם שתי עיניי במקומן‬
‫שתים עשרה, חמש, תשע‬
‫אז עכשיו אתה רואה שאלגברה‬
‫תציל את העין שלך‬
‫הסיפור שלי הגיוני‬
‫סמוך עליי‬ ‫-לא‬
‫אתה לא מבולבל לגבי הקשר‬ ‫בין אלגברה והעין שלי‬
‫אני מצאתי את הערך של X‬
‫מצא את הערך של X‬ ‫-ועכשיו תורך‬
‫למצוא את הערך של Y‬
‫שיר אלגברה‬
‫אקורד סיום!‬
‫אקורד סיום!"‬
‫יש שאלות?‬ ‫-כן.‬
‫איך איבדת את העין שלך?‬
‫לפני כמה שנים‬ ‫הוצאתי לעצמי את העין עם מטרייה‬
‫כששרתי את השיר הזה.‬
‫המטרייה.‬
‫אין לי פחדים.‬
‫אני מאמין שפחד, כמו כל דעה קדומה‬
‫או הטיה או נטייה מוקדמת,‬
‫הוא דבר שמלמדים אותנו,‬ ‫ולפיכך הוא גם דבר שאנו לומדים.‬
‫זו הדרך שבה אנו שולטים זה בזה‬
‫בעולם הזה,‬
‫בחברה האמריקנית הזאת.‬
‫אני יודע שפחד הוא מקסם שווא, אשליה.‬
‫היי, ילדים. מי כחול, פרוותי,‬ ‫ובגובה 2.10 מטר?‬
‫גוגי!‬
‫"קדימה, גוגי!‬
‫גוגי!"‬
‫גוגי הלך אתמול לפארק,‬ ‫ונהנה מבילוי גוגי במיוחד.‬
‫בואו נראה.‬
‫היי, גוגי! רוץ רחוק!‬
‫לא, גוגי! רוץ רחוק יותר!‬
‫היי, גוגי! רוץ קרוב!‬
‫לא, גוגי! מהר יותר!‬
‫עכשיו רוץ במעגלים!‬
‫גוגי, גוגי, זהו שמו!‬ ‫גוגי הולך לאן שאומרים לו!‬
‫קדימה, גוגי!‬
‫- לזכר רוני‬ ‫נתגעגע אליך! -‬
‫נתראה אחר כך, גוגי.‬
‫ותודה.‬
‫בהמשך נפגוש רווקה זקנה...‬
‫מה הייתה התמונה הזאת?‬
‫סיפרת להם על רוני?‬
‫בסדר. אני מצטער, חברים.‬
‫אני מצטער שאף אחד לא אמר לכם שרוני דימריה,‬
‫השחקן שגילם את גוגי,‬
‫מת אתמול.‬
‫רגע, מה?‬
‫לא ידעת שיש בן אדם בתוך התחפושת של גוגי?‬
‫כן, השחקן הקירח עם השפם גילם את גוגי.‬
‫בכל פעם שחיבקתם את גוגי,‬ ‫בעצם חיבקתם את רוני דימריה.‬
‫אבל כבר לא תחבקו אותו,‬ ‫כי רוני דימריה מת אתמול.‬
‫נדמה לי שראיתי אותו יוצא פעם מהשירותים.‬
‫כן, זה מתאים לרוני.‬
‫אבל יודעים מה? הוא מת‬ ‫כשעשה את מה שאהב: להתחפש לגוגי,‬
‫להתרוצץ ולהצחיק אנשים.‬
‫הוא מת בזמן הצילומים?‬ ‫-הסרטונים אמורים להיות מצחיקים?‬
‫הם אמורים להיות כיפיים ומלאי אנרגיה.‬ ‫לא יודע, הם עוזרים במעברים.‬
‫ולא, אוריה, הוא לא מת בזמן הצילומים.‬
‫הוא מת הרבה אחרי סוף הצילומים,‬
‫כשכבר ישב באוטו שלו.‬
‫כי הוא התרוצץ בתחפושת?‬
‫לא. התחפושת לא הייתה קשורה לזה,‬
‫כי הוא מת הרבה אחרי סוף הצילומים.‬
‫נכון, טיילר? היית שם.‬ ‫-הגעתי לצילומים ב-15:00,‬
‫והוא כבר היה מת ב-15:00.‬
‫תקשיבו...‬
‫לרוני היה לב מוגדל.‬
‫זה די הולם, לא?‬
‫הוא מת כי הלב שלו היה גדול מדי.‬
‫ידעת על הבעיה הרפואית שלו?‬
‫אני זוכר קבוצת ילדים שצעקו, "רוץ, גוגי!"‬
‫כן, עכשיו תורכם להתגונן.‬
‫זה שקר גדול!‬
‫הסרטונים הוקלטו מחוץ להקשר.‬
‫תקשיבו, אני לא רוצה‬ ‫לדבר יותר על המוות שלו.‬
‫אני רוצה לצפות בסרטונים‬ ‫מהזמן שעוד היה בחיים והצחיק אותנו.‬
‫אני עדיין מופתע שהם אמורים להיות מצחיקים.‬
‫הם מצחיקים באירופה. תעברו לסרטון!‬
‫קדימה, גוגי! תתעמל!‬
‫קדימה, גוגי! לסאונה!‬
‫אל תהיה לבד, גוגי! תכיר חבר חדש!‬
‫גוגי, זה בינקי.‬
‫ידידות!‬
‫- דני גרינברג -‬
‫אוי, לא.‬ ‫-לא בינקי.‬
‫אל תדאגו, ילדים. דני גרינברג,‬ ‫השחקן שהיה בתוך התחפושת של בינקי בינקי,‬
‫לא מת. הוא...‬
‫נעדר!‬
‫היו לו בעיות נפשיות?‬
‫לא היו לו בעיות נפשיות?‬
‫הוא מבוגר מטורף שמתרוצץ ב...‬ ‫-שאלתי‬
‫אם היו לו בעיות נפשיות.‬ ‫-לא שמעתי נכון.‬
‫כן, דני גרינברג היה חולה סכיזופרניה.‬
‫זו מחלה נפוצה מאוד.‬
‫בכל אופן, הוא יחזור הביתה.‬
‫בינקי יחזור. והוא יהיה חי, לא מת.‬
‫אז למה יש לך תמונה שלו, כאילו הוא מת?‬
‫יש לי תמונות "לזכרו" לכל אנשי הצוות.‬ ‫רוצים לראות את התמונות שלכם?‬
‫לא? טוב, אראה לכם את שלי.‬
‫תראו את התמונה שלי.‬
‫- סורי מררו‬ ‫שחקנית -‬
‫זו התמונה של סורי. סליחה.‬
‫אני מצטער, סורי.‬
‫בסדר, הנה אני. רואים? זה נחמד.‬
‫אני עושה סטנד-אפ,‬
‫וכתוב "1982 עד... מי יודע?"‬
‫אני מקווה שזה יקרה רק בעוד זמן רב.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫ידידות!‬
‫אני מפחדת מליצנים.‬
‫גם אני מפחד מליצנים.‬
‫"לא, אני מפחדת לצאת מהבית.‬
‫ליצן עלול לתפוס אותי."‬
‫ואז אמרו, "יודעים מה? ניקח אותה לטיפול".‬
‫בסביבות אוקטובר 2016, בתקופה ההיא,‬ ‫הסתובבו הרבה ליצנים ברחובות.‬
‫כאילו, ליצנים הפחידו אנשים.‬
‫אנשים התחפשו לליצנים‬ ‫ואיימו על אנשים אחרים.‬
‫את יושבת על ספה,‬
‫והפסיכולוגית יושבת על כיסא,‬
‫והיא מראה לך תמונות אקראיות של ליצנים.‬
‫מאותו רגע נזהרתי מאוד,‬
‫הייתי מודע לסביבה שלי ודברים כאלה.‬
‫ושבוע אחד‬
‫הליצן היה ממש מפחיד, וכמעט מתתי.‬
‫אבל לא מתתי.‬
‫ואז, בליל כל הקדושים, ראיתי ליצן ברחוב.‬
‫הוא צלצל בפעמון של בניין, וחשבתי,‬ ‫"אוי, לא! אני אעבור לצד השני של הרחוב".‬
‫אז חציתי את הכביש והתחמקתי ממנו. כן.‬
‫קורדליה, שקלת פעם להתחפש לליצן‬ ‫ולהביט בעצמך במראה?‬
‫למעשה, הפסיכולוגית הכריחה אותי‬ ‫לעשות את זה. לבשתי תחפושת,‬
‫ואז היא אמרה, "בסדר, עכשיו נעבור לאיפור".‬
‫והייתי כזה, "לא, טוב לי ככה".‬
‫ואז יצאתי משם... בתחפושת!‬
‫אמרת שבתקופה שבה ליצנים הסתובבו ברחובות...‬
‫כן.‬ ‫-אנשים דיברו על זה.‬
‫אנשים דיברו על זה, כן.‬
‫באוקטובר 2016.‬
‫אהבת את הפסיכולוגית?‬
‫היא רק ניסתה לעזור לי‬ ‫להתגבר על הפחדים שלי, אתה יודע?‬
‫זו דרך אחת להסתכל על זה, כן.‬ ‫-כן.‬
‫באפשרותכם לעבור לאוטובוס בקו M-15.‬
‫היי, חבורת שקיות האוכל.‬ ‫-מה המצב, ג'ון?‬
‫חשבתי שאתה הולך לטיפול.‬
‫לא. הפסיכולוג שלי לא יהיה בעיר כל החודש.‬
‫אז אני זוכה לאכול איתכם.‬
‫"וארוחת צהריים היא החלק הכי טוב ביום"‬
‫לא לכולם.‬
‫יש אנשים שקשה להם בזמן האוכל, מולייני!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אה, יש לך אלרגיה?‬
‫כי יש כאן מלא בוטנים.‬
‫סליחה, איבדתי את העשתונות.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אני פשוט אוהב רק מאכל אחד.‬
‫ואני חושב שזה יסבך לי מאוד את החיים.‬
‫יש עוד סט? אני משלם על זה?‬
‫"אני לא אוהב לעשות סצנה במסעדה‬
‫אבל יש רק ארוחה אחת שאני מוכן לאכול‬
‫רק אטריות בחמאה, ולא יותר מדי‬
‫ואם הן לא בצורת צינורות‬
‫אני לא נוגע בהן‬
‫פעם יצאנו לשיט, והמלצרים כבר הכירו אותי‬
‫לפני שהמשפחה שלי הזמינה, הגישו לי מקרוני‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫אבל החיים הם לא ספינת תענוגות‬ ‫הם סירה בלי הגה‬
‫כן, צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫זה הדבר היחיד שאני מוכן לאכול‬
‫טעמתי סטייק ועוף, והמון סוגי דגים‬
‫אבל אני רוצה רק אטריות‬ ‫למרות שהן לא מזינות‬
‫אומרים לי להיות מי שאני‬ ‫ולחיות את החיים שאני רוצה‬
‫אבל לא כשאני רוצה אטריות במסעדת יוקרה‬
‫אני יודע שאני לא נורמלי‬
‫אני מרגיש לבד ובודד‬
‫אני הילד היחיד בעולם‬
‫שרוצה רק מקרוני‬
‫אני רוצה רק מקרוני‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫כי טעמתי את כל המאכלים האחרים‬ ‫ולא אהבתי כלום‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫זה הדבר היחיד שאני מוכן לאכול‬
‫וביום החתונה שלי, כשאשתי תאכל לובסטר‬
‫האם עדיין אגיד, 'אפשר לקבל פסטה, בבקשה?'‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫טעמתי את כל המאכלים האחרים ולא אהבתי כלום‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫זה הדבר היחיד שאני מוכן לאכול‬
‫רק צלחת אטריות בלי כלום‬
‫צלחת אטריות בלי כלום‬
‫צלחת אטריות בלי כלום, רק טיפה חמאה‬
‫כי טעמתי את כל המאכלים האחרים‬ ‫-הוא טעם את כל המאכלים האחרים‬
‫אלוהים, טעמתי את כל המאכלים האחרים‬ ‫-הוא טעם את כל המאכלים האחרים‬
‫ולא אהבתי‬
‫כלום‬
‫זה הדבר היחיד שאני מוכן לאכול"‬
‫הדבר שהכי מפחיד אותי הוא מדרגות נעות.‬
‫אני לא אוהבת אותן כי הן זזות מהר מדי,‬
‫ואתה פשוט אמור לדעת מתי לעלות עליהן.‬
‫עוד דבר שמפחיד אותי הוא אסלות שמורידות‬ ‫את המים אוטומטית. אני לא אוהבת את זה.‬
‫ואסון גרעיני.‬
‫צ'רנוביל. סיוט.‬
‫מה הייתה עבודת המשחק הראשונה שלך כילדה?‬
‫אני זוכרת...‬
‫הרבה מאוד פרסומות‬
‫לתרכיזים של "מינט מייד".‬
‫אני אוהבת במיוחד את...‬
‫"נשות רובוטק‬
‫חיות חיים מלאי הרפתקאות"‬
‫אני מניחה שזו הייתה פרסומת‬ ‫לברבי בסגנון רובוט.‬
‫שנשחק?‬
‫- צווישנצוג -‬
‫אולי אצטרך ללמד אותך את הכללים הבסיסיים,‬
‫אבל למה לא?‬
‫אתה חושב שכלב יודע שהוא משתתף בסרט?‬
‫כלבים הם בעלי חיים חכמים.‬
‫לא הכי חכמים, אבל חכמים.‬
‫אתה משחק איתי משחקי מוחות.‬
‫אתה ממלא את הראש שלי במידע כוזב, נכון?‬
‫כדי שאטעה.‬
‫כן, ואז תפסיד.‬
‫והשעון יתקתק...‬
‫תיק-תק.‬
‫ואז אנצח.‬
‫אתה יודע, הנחיתה על הירח...‬
‫לא התרחשה מעולם.‬
‫זייפו אותה.‬
‫איזו מהן? נחתו על הירח הרבה פעמים.‬
‫התכוונתי לנחיתה המפורסמת.‬
‫אפולו 11.‬
‫זייפו אותה?‬
‫ביימו אותה, כן.‬
‫לא חלמתי בשנתי כבר...‬
‫שבעה חודשים.‬
‫אני לא חלמתי כבר...‬
‫מאז אתמול.‬
‫מדברים בשחמט על צריחים ופרשים.‬
‫זה פרש, או בשם אחר - סוס.‬
‫הוא נראה כמו סוס, אבל הוא פרש.‬
‫הייתי קורא לכלי הזה "הסוס".‬
‫גם אני. אבל, אתה יודע...‬
‫אני קורא ליום שישי, "יום טיי-שי".‬
‫כי קוראים לך טיילר.‬
‫כן.‬
‫אני קורא‬ ‫לתקופה בת 1,000 שנים, "מולייניום".‬
‫זה מחוכם לא פחות מ"יום טיי-שי".‬
‫מה אתה עושה כדי להירגע,‬
‫כדי לשחרר מתח בסוף היום?‬
‫אני נכנס לאוטו.‬
‫אני פשוט נוהג.‬
‫לשום מקום מיוחד?‬
‫לאן שהשמש לוקחת אותי.‬
‫נראה שהכול מסתדר לך בחיים.‬
‫כן, בערך.‬
‫ברטרוספקטיבה, אתה צודק.‬
‫אתה מרגיש שאתה מבוגר מספיק לרטרוספקטיבה?‬
‫לא ממש.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר.‬ ‫סתם חשבתי על מילה מפוצצת.‬
‫אני צופה הרבה בסטנד-אפ.‬
‫באמת? מה ספיישל הקומדיה האהוב עליך?‬
‫"נאנט".‬
‫כן.‬
‫אז, טיילר, מה הפחד הגדול ביותר שלך?‬
‫טוב, אני לא רוצה לבאס,‬
‫אבל אני מניח שאני מפחד...‬
‫למות בשנתי.‬
‫מט!‬
‫"אני רוצה לשחק במסעדה‬
‫אתה רוצה לשחק איתי במסעדה?‬
‫בבקשה, תשחק במסעדה‬
‫איתי‬
‫מעולם לא שיחקתי במסעדה‬
‫בבקשה, תשחק במסעדה‬
‫בסדר, אשחק במסעדה‬
‫איתך"‬
‫היי, אפשר לאכול במסעדה שלך?‬ ‫-צר לי, אנחנו סגורים לרגל אירוע פרטי.‬
‫אבל האישה אמרה...‬ ‫-אנחנו סגורים.‬
‫כתוב באתר להתקשר מראש,‬ ‫כי אנחנו סוגרים את המסעדה לקבוצות גדולות.‬
‫אני יכול להזמין מנה עיקרית...‬ ‫-אדוני, אנחנו סגורים.‬
‫בסדר, סליחה.‬
‫נתקשר מראש בפעם הבאה.‬
‫בסדר.‬
‫- שיחת בנות עם ריצ'רד קיינד -‬
‫בסדר, "שיחת בנות".‬
‫אני כאן כדי לעזור לכן.‬
‫אני ספר פתוח. תשאלו הכול.‬ ‫"שיחת בנות", קדימה.‬
‫בעצם, את מי דיבבת ב"באג לייף"?‬
‫ב"באג לייף"?‬ ‫-כן.‬
‫דיבבתי את...‬
‫דיבבתי את מולט,‬ ‫אבל אתן בטח לא זוכרות את השם.‬
‫אבל אני... זוכרות את החרגול הזועם?‬
‫כן!‬ ‫-הייתי אח שלו.‬
‫באמת?‬
‫"שיחת בנות". מה הסרט האהוב עליך?‬
‫כשאני צריך לבחור סרט...‬
‫לא רבים מכירים אותו, ושואלים אותי,‬ ‫"מה הסרט האהוב עליך שאני לא מכיר?"‬
‫אני ממליץ לכן לצפות בסרט הזה.‬
‫קוראים לו "עד התביעה".‬
‫אני יודע!‬
‫איזה שם מוזר!‬
‫"עד התביעה".‬
‫הופעת בהמון סרטים וגילמת המון דמויות.‬
‫כן.‬ ‫-ושלושתנו שחקניות.‬
‫יש לך עצה בשבילנו?‬
‫כן, "שיחת בנות", יש לי. הופעתן פעם בהצגה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫"שיחת בנות", אפשר לומר לכן‬ ‫מהו אחד הדברים שאני הכי אוהב בהצגות?‬
‫אתם מתגבשים והופכים לקהילה,‬ ‫אתם מתראים מדי לילה,‬
‫ואתה אומר, "אזכור אתכם לנצח.‬
‫נהיה חברים הכי טובים לנצח".‬
‫ואתן יודעות מה, "שיחת בנות"?‬
‫כעבור חצי שנה, אתה שוכח אותם.‬
‫נכון שזה נורא? אתה שוכח אותם,‬ ‫ואז אתה פוגש קבוצה חדשה, שחקנים חדשים...‬
‫אני לא.‬
‫את לא שוכחת אותם?‬ ‫-לא.‬
‫השתתפת בהצגה אחת!‬
‫היו לי כמה תפקידים, ואני אוהבת את כולם.‬
‫אין לך תפקיד אהוב?‬ ‫-לא.‬
‫ולך?‬
‫היה לי רק תפקיד אחד.‬
‫אז זה התפקיד האהוב עלייך.‬ ‫-כן.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬ ‫-"שיחת בנות". בטוח?‬
‫כן. "שיחת בנות".‬ ‫-בסדר.‬
‫"אלה חיים קשים‬
‫בשבילי!‬ ‫-בשבילנו!"‬
‫- - שיחת בנות עם ריצ'רד קיינד -‬
‫מהם הפחדים הכי גדולים שלך?‬
‫שלושה דברים: גבהים, עכבישים, נחשים.‬
‫אתה רוצה משהו רגשי כפחד הגדול שלי?‬ ‫-יש לך משהו רגשי?‬
‫אני חושב שאני אדם חכם,‬
‫ואני מתעצבן כשאני חושף עד כמה אני לא חכם.‬
‫אני מתחיל לדבר, ובאמצע המשפט‬
‫אני מבין שאני חובבן, שאני טיפש.‬
‫זה אחד הפחדים הכי גדולים שלי:‬ ‫להבין עד כמה אני טיפש,‬
‫ולדעת שהם מבינים עד כמה אני טיפש.‬
‫יש לך פחדים קיומיים גדולים יותר?‬
‫סולמות מפחידים אותי נורא.‬
‫הידוענית הזו נולדה ב-23 ביוני,‬ ‫וחוללה שינוי ברחבי העולם.‬
‫האם ניחשתם שהתשובה היא דאפי,‬ ‫זמרת הפופ הוולשית?‬
‫כן!‬
‫צדקתם.‬
‫- חבורת שקיות האוכל -‬
‫שקט, כולם. תודה שבאתם.‬
‫איזו מסיבה נפלאה לכבוד האדריכל שלנו.‬
‫אתם יודעים, יצאנו מהשיפוץ הזה בשן ועין,‬
‫ואז עוד שן ועוד עין.‬
‫מה יש, מתוקה?‬
‫לקסי הכינה לנו מופע קטן‬ ‫והיא רוצה להציג אותו בפנינו.‬
‫נקווה שהוא מוצלח יותר‬ ‫מההימור של אביה על הסופרבול, אחרת...‬
‫בסדר. איך קוראים לו?‬ ‫-אין לו שם.‬
‫בסדר. המופע של לקסי. מתחילים.‬
‫הנה לקסי.‬ ‫-הנה ג'וני!‬
‫אז, קודם כול...‬
‫מי רוצה לבחור קלף?‬
‫סליחה.‬
‫החלק הראשון הוא...‬
‫סליחה.‬
‫אתם לא מקשיבים.‬
‫אף אחד לא מתייחס אליי!‬
‫"הבטחתם שתפסיקו לדבר‬
‫מתי ייגמרו הפטפוטים?‬
‫אתם יודעים שעשיתי חזרות במשך שעות‬
‫אפילו הבאתי חבר‬
‫אני זוכר את ההודעה‬
‫שאימא של לקסי הודיעה לפני רגע‬
‫היא אמרה, 'לקסי הקטנה שלנו הכינה לנו מופע‬
‫אתם תמותו על זה'‬
‫אף אחד לא מתייחס אלינו‬
‫האיש הזה ניגש כרגע למקרר‬
‫אנחנו לא עושים את זה בשביל הכסף‬
‫אנחנו לא מופיעים בשביל כל אחד‬
‫נחשו מה אתם מפספסים‬
‫מה תכננו לקהל הזה‬
‫ארבע דקות של שלמות מוחלטת‬
‫אבל הקירח הזה דיבר בקול רם מדי"‬
‫אחי!‬
‫"הייתי לובשת את הבלייזר של אימא שלי‬
‫ומגלמת מגישת חדשות‬
‫החדשות הן שיצא שיר מצחיק חדש‬
‫הייתם פורצים בצחוק ומריעים‬
‫היינו מכניסים כרית לחולצה‬ ‫כדי להיראות שמנים‬
‫היינו עוטפים חתול בשמיכה‬
‫החתול הוא גם התינוק שלנו‬
‫האם אנחנו בדיחה‬
‫בעיניכם?‬
‫ואז‬
‫היינו משחזרים את 'לשבור את הקרח'‬
‫ואז הייתי עושה גלגלון‬
‫וכשהיא הייתה מסיימת לעשות גלגלון‬
‫גם אני הייתי עושה גלגלון‬
‫אבל אתם לא מעריכים את החזון שלנו‬
‫אתם מדברים בזמן שאנחנו עושים ליפסינק‬
‫ואימא, במי את תומכת?‬
‫קורצת ומשתיקה את כל החברים שלך‬
‫אתם צריכים להתייחס אלינו‬
‫זה סיפור גדול מאוד‬
‫אפילו רבנו על החלוקה של השיר‬
‫אבל עכשיו החברות שלנו החלימה‬
‫אתם לא מתייחסים אלינו‬
‫עכשיו נברח בדמעות‬
‫תתחרטו שפספסתם את המופע‬
‫תתחרטו על זה במשך שנים‬
‫החברה של אימא, פטי‬
‫תתייחסי אלינו!‬
‫הבן המבוגר שלה‬
‫תתייחס אלינו!‬
‫אשתו של מישהו‬
‫תתייחסי אלינו!‬
‫גבר משופם‬
‫אנחנו מכבדים אותך!‬
‫רונלד רייגן‬
‫תתייחס אלינו!‬
‫רגע, הוא מת‬
‫לא חשוב‬
‫כולם!‬
‫תתייחסו אלינו!"‬
‫- טוני סבלני -‬
‫צפיתי בטריילר של "אנחנו"‬
‫בזמן שצפיתי בתוכנית ביוטיוב.‬
‫לא הצלחתי להירדם‬ ‫כי הטריילר לא יצא לי מהראש,‬
‫ועכשיו אני כל הזמן מחפשת‬ ‫את התאומה המרושעת שלי.‬
‫הפחד הכי גדול שלי‬ ‫הוא שהכפילה שלי תהרוג אותי.‬
‫מתי פיתחת את הפחד הזה, לינדר?‬
‫כשצפיתי בסרט "אנחנו".‬
‫ואז הטריילר של "אנחנו" הופיע...‬ ‫-כן.‬
‫בלי התראה?‬ ‫-בלי התראה.‬
‫לא ביקשת לצפות ב"אנחנו" של ג'ורדן פיל?‬ ‫-ממש לא.‬
‫אילו לא שמעת על בלאדי מרי‬ ‫ולא שמעת על מומו ולא צפית ב"באבאדוק",‬
‫ולא צפית ב"אנחנו" של ג'ורדן פיל,‬
‫היו לך פחדים כלשהם?‬
‫"תברח".‬
‫אהבתי את הסרט "תברח",‬
‫כי גם זה סרט של ג'ורדן פיל,‬
‫ומישהו נופל לתוך הרצפה, וזה מפחיד,‬
‫והוא מנסה לעקור עיניים וכאלה,‬ ‫וזה ממש מוזר.‬
‫זה גם ממש טוב.‬
‫אתם יכולים‬ ‫לערוך ניסויים מדעיים בבית, בסדר?‬
‫היום נגדל בטטות בקרטון ביצים,‬
‫ונשתמש באדמה ובמקלות.‬
‫בואו נוסיף שלושת-רבעי כוס מים,‬ ‫כמו שכתוב פה.‬
‫בסדר.‬
‫פזרו אותם בצורה שווה.‬
‫לאחר מכן, מבלי להזיז את המקלות,‬
‫הרימו את קרטון הביצים.‬
‫ו... אוי, זה... בסדר.‬
‫אני לא... חייבים לעשות את זה?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫אימא, אפשר לקבל בקבוק מים?‬
‫שמעתם מה הוא אמר?‬
‫מצחיק. שמעתם מה הוא אמר?‬ ‫הוא קרא לי "אימא".‬
‫אז אתה מדבר עם אימא שלך.‬
‫הוא קרא לגברת מולייני "אימא".‬
‫סליחה, לא... קראת לי "גברת מולייני".‬
‫במקום "מר".‬
‫אנחנו קוראים לך "גברת מולייני"‬ ‫כשאתה במצב רוח רע.‬
‫סליחה?‬
‫איך ריצ'רד קיינד קרא לו?‬
‫"גברתי השרה."‬
‫מתי ריצ'רד אמר את זה?‬
‫בקבוצת הווטסאפ.‬
‫אתה לא...?‬
‫לא, אני לא חבר בקבוצה.‬
‫חשבתי שהוא המספר עם קידומת 323.‬
‫זה בו ברנהאם.‬
‫לא הוספתי אותו לקבוצה.‬
‫זל, מה קרה?‬
‫פשוט חשבתי לעצמי...‬
‫זה נשמע טיפשי, אבל...‬
‫האם הם...‬
‫- חבורת שקיות האוכל ושרין פימנטל -‬
‫- האם פרחים קיימים בלילה? -‬
‫- מיטב להיטי החבורה, דיסק כפול‬ ‫תקליטי מחשבות -‬
‫"האם פרחים קיימים בלילה?‬
‫האם פרחים קיימים בלילה?‬
‫אני לא מצליח לדמיין אותם‬
‫לא את עלי הכותרת ולא את הגבעול‬
‫מתחת לאור הירח החיוור‬
‫אני מתכוון לבדוק כל פעם‬
‫אבל אני תמיד שוכח‬
‫לשאול אם פרחים קיימים בלילה‬
‫האם פרחים קיימים בלילה?‬
‫-בלילה‬
‫האם פרחים קיימים בלילה?‬
‫בלילה, בפארק‬
‫האם הם פורחים בחשכה?‬
‫או מתחבאים עד הזריחה?‬
‫זה לא אמור להיות קשה‬
‫להתגנב לחצר לילה אחד‬
‫ולהפתיע את פרחי הלילה‬
‫האם פרחים קיימים בלילה?‬
‫האם פרחים קיימים‬
‫בלילה?"‬
‫- תקליטי מחשבות 2019 -‬
‫ג'ונה, יש לך סיוטים שאתה זוכר?‬
‫חלמתי על מכשפה.‬
‫היא באה לבית והעלימה את כל החשמל.‬
‫היא החשיכה את הבית לנצח.‬
‫ובסוף טינקרבל באה,‬
‫והדליקה את כל האורות.‬
‫אתה מרגיש שיש טינקרבל גם במציאות‬
‫שמדליקה את האורות כשקורים דברים מפחידים?‬
‫לא, זה היה רק בסיוט שלי.‬
‫המיטה שלי חייבת לפנות לכיוון קיר.‬
‫אם הקיר כאן, ואני ישנה כאן,‬
‫אני חייבת להסתובב לכאן‬ ‫כדי לראות את כל החדר.‬
‫כי אם אני אסתובב לכיוון השני,‬ ‫יתפוס אותי שד.‬
‫זה פולקלור, או שאת החלטת את זה?‬
‫מה זה פולקלור?‬
‫מתי התחלת לפחד שתמות בשנתך?‬
‫כנראה לפני שנה.‬
‫כי יום אחד פשוט חשבתי על זה.‬
‫מישהו יכול לפרוץ לבית שלי‬ ‫ולקחת סכין, ואז הוא...‬
‫וחשבתי, "אלוהים, זה יכול לקרות גם לי!"‬
‫זה יהיה מפחיד נורא.‬
‫אם יהיה לך סיוט, מה תעשי?‬
‫יש לי בובה קטנה בשם "מכשפונת".‬
‫היא איתי כל חיי.‬
‫זו מכשפה קטנה בגודל כזה בערך.‬
‫ואני שוכבת במיטה ומחבקת אותה כל הזמן.‬
‫זה משמח אותי, כי היא מנחמת אותי.‬
‫וכרגע יש לנו פיג'מות תואמות,‬
‫ואני לובשת אותה...‬ ‫לא כל לילה, כי צריך לכבס אותה,‬
‫אבל אני לובשת אותה הרבה‬ ‫כדי שנהיה תואמות, כן.‬
‫כשהייתי ילדה קטנה,‬
‫היו לי סיוטים שבהם...‬
‫הם אמרו את השם שלי, ונלחצתי נורא.‬
‫אפשר לשאול מי זה "הם"?‬
‫אני לא יודעת. פשוט...‬
‫אנשים אקראיים. כן.‬
‫למה נבהלת כשאמרו את השם שלך?‬
‫זה פשוט...‬
‫לא ידעתי שחלומות רעים יודעים את השם שלך.‬
‫כאילו, דברים כאלה.‬
‫- יצירה בעיסת נייר -‬
‫ברוכים הבאים ל"יצירה בעיסת נייר".‬ ‫זה הפרק ה-100 של התוכנית.‬
‫היום...‬
‫נכין משהו ש... למען האמת,‬
‫די מלחיץ אותי.‬
‫זה הר געש.‬
‫כן, זה הר געש.‬
‫וכשאני...‬
‫אתם לא יודעים את זה, אבל בצעירותי‬
‫הרי געש הלחיצו אותי.‬
‫איפה גדלת?‬
‫גדלתי בבולטימור, ואין הרי געש בבולטימור,‬
‫אבל איכשהו נכנס לי הרעיון לראש‬
‫שעלולה להיות התפרצות.‬
‫זה לוקח יותר מדי זמן.‬
‫בוא נשפוך פנימה חומץ!‬
‫אני לחוץ.‬
‫הכול יהיה בסדר, דיוויד ברן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫זה די מגניב.‬
‫אמרתי לך.‬
‫ולא האמנת לי.‬
‫ולעולם לא אשכח זאת.‬
‫בסדר, אני ממש מתבייש.‬
‫זה בסדר, אני סולח לך.‬
‫תודה.‬
‫תודה שצפיתם ב...‬
‫"יצירה בעיסת נייר", פרק 101.‬
‫אם אתם זקוקים למידע נוסף, לכו לספרייה.‬
‫ביי.‬
‫ביי?‬
‫ביי.‬
‫- עובדה כיפית -‬
‫- הרי געש הורגים בממוצע 540 אנשים בשנה! -‬
‫נסו לסדר את רשימת ראשי העיר של ניו יורק‬ ‫בסדר הנכון.‬
‫לא!‬
‫כן!‬
‫נכון מאוד.‬
‫מצחיק שהזכרת את הוואי. ידעת של"מאהאלו"‬ ‫יש הרבה פירושים? גם "שלום" וגם "להתראות".‬
‫חשבתי שזה "אלוהה".‬
‫נחש את מי ראיתי ברכבת התחתית היום.‬ ‫-פראן ליבוביץ.‬
‫כן.‬ ‫-גם לי יש סיפור דומה.‬
‫ביוני שעבר ראיתי את פול סיימון‬ ‫ואת מרטין סקורסזה בקוני איילנד.‬
‫מה הם עשו?‬
‫אחד ישב על כתפי השני מתחת למעיל גשם,‬ ‫והם ניסו להתגנב לרכבת ההרים.‬
‫הם הצליחו?‬ ‫-לא, תפסו אותם.‬
‫כי פול היה הראש, והוא לא מדבר.‬
‫אז מתוך המעיל בקע קול‬ ‫שלא הפסיק לדבר על פדריקו פליני.‬
‫הרגע הכי טוב שלי בניו יורק?‬
‫אני אוכל משולש פיצה בפסל החירות.‬
‫אני פונה, ואת מי אני רואה מעבר לפינה?‬
‫את כל הניו יורק יאנקיז,‬
‫וכולם שרים, "ניו יורק, ניו יורק".‬
‫רק בניו יורק!‬
‫אלכס, מה הרגע הכי טוב שלך בניו יורק?‬
‫טוב, היה רגע אחד בניו יורק שלא אשכח לעולם.‬
‫"ראיתי אישה לבנה‬
‫עומדת ברחוב וממררת בבכי‬
‫ואני חושב על זה פעם בשבוע"‬
‫נדמה לי שגם אני ראיתי אותה.‬ ‫-זו כנראה הייתה אישה לבנה אחרת.‬
‫את יודעת, כשפוקחים את העיניים,‬ ‫רואים נשים לבנות בוכיות בכל רחבי ניו יורק.‬
‫לא פעם הן לובשות בגדי התעמלות יקרים‬ ‫או מדי בית חולים.‬
‫"זה קרה לפני שנתיים‬
‫בתקופת חג המולד‬
‫השלג נערם לגובה 30 ס"מ‬
‫חציתי‬
‫את יוניון סקוור‬
‫וראיתי אישה לבנה בוכה, והיא פשוט‬
‫עמדה שם"‬
‫מצחיק, מה היה קורה אילו במקום לנסוע‬ ‫ברכבת התחתית עם כל הכיתה שלי לראות חרקים,‬
‫הייתי ניגש אליה?‬
‫"אני ניגש‬
‫היא מתביישת‬
‫היא חושבת, 'מיהו הרווק הקטנטן הזה?'‬
‫אז אני מושיט לה יד‬
‫ואומר, 'אני אלכס ג'יי‬
‫ונראה לי שאת זקוקה לחבר'‬
‫למה את בוכה במקום ציבורי?"‬
‫אני לא יודעת.‬
‫"אולי אחת החברות שלך העליבה אותך בפרצוף?"‬
‫כן.‬
‫"או שהיית עכשיו בטריידר ג'ו‬
‫ושילמת יותר מדי על אבוקדו?‬
‫אין קלינקס‬ ‫-לא‬
‫בתיק שלה‬
‫אני מציע לה ממחטה, כמובן‬
‫ועליה רקום שמי‬
‫אלכס ג'יי"‬
‫תשמרי אותה, גברתי.‬ ‫-תודה.‬
‫"כי פשוט עובר עלייך יום רע"‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אני מבין.‬
‫"היא לוקחת את ידי בידה‬
‫אנחנו הולכים לצפון העיר‬ ‫ואוכלים באו בון פאן‬
‫אני מדבר על 'עולמם הסודי של גמדי הגינה'‬ ‫בלי הפסקה‬
‫ופתאום אני אומר, 'מה הצליל הזה שאני שומע?‬
‫זה הצחוק המקסים שלך, יקירתי'‬
‫יש לך בעיות, ואני לא רוצה לחטט‬
‫את מבוגרת, ואני בקושי בן 12"‬
‫אני יודעת.‬
‫"אבל שתפי אותי בבעיות שלך‬ ‫ואעזור לך להתמודד‬
‫תסתכלי לי בעיניים, והסכר ייפרץ‬
‫יש קיצוצים במחלקה שלי‬
‫ואני אאבד את הדירה שלי‬
‫אימא שלי לא תומכת בי‬
‫אני לא עומדת בפני בחורים רעים‬
‫שכחתי להקליט את 'המרוץ לדראג'‬
‫החברה שלי אליס כזאת מזויפת‬
‫הקפיאו לי את האשראי בחשד להונאה‬
‫ואז נתקלתי באקס שלי‬
‫ולפעמים בא לי לצרוח‬ ‫בגלל העיר הזאת ודה בלזיו‬
‫למה?!‬
‫למה שלא אעמוד כאן‬
‫ואבכה?"‬
‫וחוץ מזה, במשך כל הזמן‬ ‫אני לובש את הצעיף היפה של אבא שלי‬
‫ונעליים עם גלגלים.‬
‫"העיניים שלה נוצצות‬
‫אני לא מדבר‬
‫אני מקשיב‬
‫ואז שוב מתחיל לרדת גשם‬
‫אנחנו רצים במורד הרחוב‬
‫לסניף אחר של או בון פאן‬
‫היא מוציאה את הממחטה שלי מהתיק‬
‫היא אומרת‬ ‫-אלכס ג'יי, אני מרגישה שאני מקוללת‬
‫גברת, אני יודע שהשמיים מעוננים‬
‫אבל לא יורד גשם בכל ימות השנה‬
‫את לא יכולה לבכות בנרטיב שלך‬
‫כי אנחנו מספרים לעצמנו סיפורים‬
‫כדי לחיות‬
‫היא מהנהנת בראשה‬
‫ג'ואן דידיון‬
‫אני לוקח את ידה בידי‬
‫ואנחנו הולכים אל לה פאן קוטידיאן‬
‫ומדברים‬
‫על החיים והאהבה‬ ‫ו'עולמם הסודי של גמדי הגינה'‬
‫עד שמגיע הזמן ללכת הביתה"‬
‫ביי!‬
‫תודה.‬
‫"זה מה שאני חושב‬
‫שהיה קורה‬
‫אבל זה רק בדמיון שלי‬
‫ואתהה עד סוף חיי‬
‫מה היה קורה אילולא הלכתי ממנה‬
‫האם הגברת הבוכייה‬
‫הייתה חברה שלי?"‬
‫בכל מקרה, אני זוכר כל מיני דברים.‬
‫תודה שהקשבתם.‬
‫וגברת, היכן שלא תהיי,‬
‫שיהיה לך לילה טוב.‬
‫התרחקו מ...‬
‫התרחקו...‬
‫התרחקו מהדלתות הנסגרות, בבקשה.‬
‫בסדר, חבורת שקיות האוכל, נהניתם היום?‬
‫כן!‬
‫וכולכם קיבלתם ארוחה?‬
‫כן!‬
‫ושרנו שירים,‬
‫ודיברנו הרבה על מוות,‬
‫וריצ'רד קיינד קפץ לביקור, נכון?‬
‫כן!‬
‫גם אני קיבלתי ארוחה.‬
‫ארוחת צהריים.‬
‫אכלתי טוסט אבוקדו.‬
‫אני מושך זמן,‬ ‫כי מגיע אורח גדול לכבוד סוף התוכנית ו...‬
‫הוא לא כאן?‬
‫ברצינות?‬
‫הוא באוטו?‬
‫התא הקולי שלו מלא?‬
‫למשוך או לדחוף? אני מושך!‬
‫אני מושך! באמת!‬ ‫-הוא...?‬
‫היי!‬
‫זה אני, חבורת שקיות האוכל! מר מוזיקה!‬
‫היי, מר מוזיקה!‬
‫ובאתי ללמד אתכם‬
‫על מוזיקה!‬
‫יש לי קלרינט.‬ ‫-לא!‬
‫תרחיקי ממני את החצוצרה הרזה שלך!‬
‫כלי נגינה הם טיפשיים!‬
‫כי...‬
‫כי יש מוזיקה בכל מקום!‬
‫אה, כן!‬
‫בואו אחריי!‬
‫אבל אל תיצמדו אליי, כן?‬
‫זה בסדר, אני מכיר אותו. בסדר.‬
‫"יש מוזיקה כאן, מוזיקה שם‬
‫מוזיקה בכל מקום‬
‫תפתחו את האוזניים, תהיו מודעים‬
‫אתם יוצרים מוזיקה בכל מקום‬
‫כשאתם מקישים בעט על ספר עם כריכה רכה‬
‫זה לא חזק, אבל הבנתם את הרעיון‬
‫תזרקו חולצה מכופתרת לסל כביסה‬
‫זה צליל די חלש, אמצא דוגמה אחרת"‬
‫יש לי קלרינט.‬
‫מה?‬
‫אולי תשתמש בקלרינט שלי?‬
‫אני לא צריך כלי נגינה, תקשיבי לשיר שלי!‬ ‫אני יוצר מוזיקה. איזו בורות!‬
‫אני יוצר מוזיקה!‬
‫"כי יש מוזיקה כאן, מוזיקה שם‬
‫מוזיקה בכל מקום‬
‫תפתחו את האוזניים, תהיו מודעים‬
‫אתם יוצרים מוזיקה בכל מקום‬
‫אפילו חתול יכול להשמיע מנגינה"‬
‫תעשה את זה.‬
‫"קחו מעדן חלב ותכניסו לתוכו כפית‬
‫וכשתשלפו אותה...‬
‫וכשתשלפו אותה..."‬
‫עשיתי את זה אתמול. זה השמיע צליל.‬ ‫-איזה צליל?‬
‫צליל רטוב, כמו ישבן!‬ ‫-אולי תקיש...‬
‫לא! דיברת בזמן שזה השמיע את הצליל!‬
‫"המוזיקה חזקה, אז חייבים לצעוק‬
‫הקשיבו לשאון של בורדו המסתחרר בכוס‬
‫או קחו בקבוק ותנשפו!"‬
‫בסדר, שברתי את הבקבוק.‬
‫אם אתם הולכים כאן, כדאי ש...‬ ‫אין חתיכות גדולות, הוא התנפץ.‬
‫"יש מוזיקה כאן, מוזיקה שם‬
‫מוזיקה בכל מקום"‬
‫מר מוזיקה בסדר?‬
‫לא, מר מוזיקה לא בסדר. קשה לו מאוד.‬
‫"נשארתי ער עד מאוחר, הייתי צריך להתכונן‬
‫ולשתול דברים שמשמיעים קולות‬
‫הברז דולף, טיף-טיף-טיף"‬
‫מי תיקן אותו?‬
‫"האסלה המודרנית הזאת משמיעה צליל מעניין‬
‫היא מרעישה יותר מגונג כשמורידים את המים"‬
‫פשוט... תוריד את המיקרופון.‬
‫תשתף איתי פעולה ותוריד את המיקרופון‬
‫לתוך האסלה!‬
‫עכשיו צריך לחכות שהמכל יתמלא.‬
‫אני לא רוצה שהיא תעלה על גדותיה.‬
‫בסדר, אפשר להוריד את המים שוב.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני צריך נעלי סטפס!‬
‫"תקפצו על המזרן האורתופדי שלכם‬
‫ותרקדו סטפס עד שתקימו את המתים מקברם‬
‫אימא אמרה לכם לא להרעיש‬
‫אבל תנקשו בעקבים ותעירו אותה משנתה!"‬
‫הקרסול שלי השמיע קול נפץ כשנחתתי.‬
‫שמעתם?‬
‫לא.‬
‫"הייתה מוזיקה‬
‫בכל מקום"‬
‫מה השעה? הזמנתם אותי לשעה שלמה?‬
‫לא. מי אמר לך את זה?‬
‫אני יכול לעשות שעה שלמה.‬ ‫-בשום פנים ואופן לא.‬
‫"תני לי את הקלרינט שהזכרת קודם‬
‫אמרתי שאני לא צריך אותו‬ ‫תני לי אותו, בבקשה‬
‫לעולם לא תאמינו איזה צליל הוא ישמיע‬
‫כשאזרוק אותו מהחלון, והחלון יישבר"‬
‫לא! זה הקלרינט שלי!‬
‫הוא נחת על משאית מלאה בכריות‬ ‫שבדיוק עברה ברחוב.‬
‫אלוהים, אתה לא רוצה שאיצור מוזיקה, מה?‬
‫"אולי אתפוס את החתול בזנבו"‬
‫היי, לא!‬
‫"אסובב אותו באוויר, והחתול יילל"‬
‫לכל הרוחות!‬
‫יש כאן שברי זכוכית!‬
‫מי שם כאן שברי זכוכית?‬
‫אני כזה מטומטם.‬
‫נשארתי ער עד מאוחר ומדדתי בגדים ישנים,‬ ‫ולא התכוננתי ונכשלתי.‬
‫אבא, נכון שרוב הדברים שעשית‬ ‫לא השמיעו צליל,‬
‫אבל אתה רק מנסה ללמד אותנו‬ ‫שאפשר ליצור מוזיקה גם ללא כלי נגינה.‬
‫כן.‬
‫כן!‬
‫אתם רואים? הבנתם מה ניסיתי לומר.‬
‫מוזיקה היא לא רק שירים ששומעים‬ ‫או אנשים ששרים.‬
‫טוב, זה מה ש... אמרת את זה טוב יותר.‬
‫היי, מר מוזיקה.‬
‫מר מוזיקה?‬
‫מה שעשית היה מצחיק מאוד,‬ ‫בייחוד כשהתרוצצת שם מאחור.‬
‫תדע שאנחנו לא שופטים אותך.‬
‫לא אכפת לנו.‬
‫לא אכפת לכם?‬
‫לא. נכון?‬
‫לא.‬ ‫-לא ממש.‬
‫לא אכפת לנו. למי אכפת?‬
‫לאף אחד לא אכפת.‬
‫כולם לשיר!‬
‫יחד!‬
‫השחקנים ואנשי הצוות!‬
‫רק השחקנים.‬
‫"מוזיקה כאן, מוזיקה שם‬
‫מוזיקה בכל מקום‬
‫תפתחו את האוזניים, תהיו מודעים‬
‫אתם יוצרים מוזיקה בכל מקום‬
‫איזה יום, למדנו המון‬
‫נשארו המון נושאים לדבר עליהם‬
‫אז כשאתם עצובים ומפחדים‬
‫חפשו מוזיקה בכל מקום‬
‫חפשו מוזיקה בכל מקום!"‬
‫כן...‬
‫ג'ייק ג'ילנהול סיים את הצילומים, כולם.‬
‫תודה, תודה רבה.‬ ‫לא, אני רוצה את זה. זה נשאר אצלי.‬
‫מגניב מאוד.‬ ‫-זה שלי.‬
‫הפחד הגדול ביותר שלי הוא...‬
‫שאאבד את המשפחה שלי או אנשים שאני אוהב.‬
‫וממש לצידו‬
‫נמצא הפחד שאאבד את האייפון שלי.‬
‫מה הייתה החוויה הכי מפחידה שלך בניו יורק?‬
‫כמעט שלא יוצא לי לפחד בניו יורק.‬
‫ובלוס אנג'לס?‬
‫אני מפחד מצ'רלס מנסון‬ ‫בכל לילה שאני בלוס אנג'לס.‬
‫מהו אחד הפחדים הגדולים ביותר שלך?‬
‫"הטיהור", אבל לא הסרט.‬
‫התאוריה.‬
‫כלומר, העלילה של הסרט "הטיהור"...‬
‫כן.‬ ‫-הבנתי אותך.‬
‫לפעמים אני מנסה לא לפחד,‬
‫כי אני מאמינה שאלוהים תמיד משגיח עלינו,‬
‫אבל לפעמים אני...‬
‫נלחצת מחרקים וכאלה.‬
‫אני מפחדים מגלים חזקים כי...‬
‫הם מושכים אותך מתחת למים,‬ ‫ואז אתה נשאב לתוך האוקיינוס.‬
‫דגים, טאקו, וטאקו דגים. נורא.‬
‫יש לנו הפתעה בשבילך, קורדליה.‬ ‫-תכניסו את הליצן.‬
‫לא!‬ ‫-לא היינו עושים לך דבר כזה.‬
‫אנחנו לא פסיכולוגים מוסמכים.‬ ‫-יופי.‬
‫אתה נלחץ לפעמים לפני שאתה משחק?‬
‫אין לי פחד במה.‬
‫אני עולה על הבמה ואומר,‬
‫"תודה, תודה רבה לכולכם.‬
‫אל תשכחו...‬
‫אתם חייבים להאמין".‬
‫הביאו אותנו לאודישן האחרון‬
‫ואז אמרו, "בסדר, אנחנו רוצים אותו".‬
‫אני חושב שאפילו לא חתמנו על חוזה.‬
‫אבל אנחנו מופיעים בתוכנית בכל זאת.‬
‫לא חתמת על חוזה?‬
‫לא.‬
‫את רוצה לומר משהו לאיזבלה בת ה-20?‬
‫הייתי אומרת, "תמיד תהיי נחמדה, איזבלה.‬
‫ותוציאי תואר שני בתרפיה בריקוד,‬
‫כי את תמיד תעזרי לאנשים במצוקה.‬
‫אפילו אנשים שמתניידים בכיסא גלגלים‬ ‫או חולים במחלה מיוחדת,‬
‫תמיד תעזרי להם ותפיצי אושר בחיים של כולם".‬
‫הפחד הגדול ביותר שלי הוא שמישהו שאני אוהבת‬
‫ימות מוות אלים,‬
‫שאני אמות מוות אלים,‬
‫ונחשים.‬
‫תתאר לי בקצרה את הלוויה האידאלית בעיניך.‬
‫כן. אני רוצה שאנשים יהיו עצובים מאוד.‬
‫אני לא אוהב אנשים שאומרים בלוויה,‬ ‫"אנחנו חוגגים את החיים.‬
‫הוא היה רוצה שנהיה מאושרים".‬
‫אני רוצה שתהיו מאושרים,‬ ‫אבל אני גם רוצה שתתגעגעו אליי.‬
‫מאוד.‬
‫נראה לי שהפחד הכי גדול שלי‬ ‫הוא לאבד את האנשים שאני אוהב,‬
‫כי אני קרוב מאוד להמון אנשים,‬ ‫למשפחה ולחברים שלי,‬
‫ואם אני לא אוכל לראות אותם יותר‬ ‫זה יהיה ממש עצוב.‬
‫אתה חושב על זה יותר מן הרצוי?‬ ‫-לפעמים.‬
‫אתה מוצא דרך לנחם את עצמך?‬
‫אני מנחם את עצמי‬
‫ואומר לעצמי שהם איתי עכשיו,‬
‫שאני צריך תמיד להפיק מזה את המרב,‬ ‫כי הם תמיד יהיו לצידי.‬
‫גם אם הם ימותו,‬
‫הם תמיד יהיו בתוך הלב שלי, אתה מבין?‬
‫יש צורת מוות שלא מפחידה אותך? שאת מעדיפה?‬
‫צורת מוות שהייתי נהנית ממנה...‬
‫אתה יודע... זו תוכנית לילדים, נכון?‬
‫אין אף אחד כמוכם.‬
‫מעולם לא היה אף אחד כמוכם.‬
‫לעולם לא יהיה‬
‫אף אחד‬
‫כמוכם.‬
‫לפיכך,‬
‫תהיו מי שאתם.‬