Ce e important pentru mine? Să fiu cu cei dragi.
Apropierea.
Sinceritatea. Să mă exprim.
Ce-i important? Încurajări să fiu cine îmi doresc.
Sprijin în alegerile mele.
- Integrare. - Oportunități.
Egalitate.
Nu avem cetățeni de rangul doi.
Primim șanse egale, indiferent de origini, ocupație sau credință.
Cum optezi să trăiești sau pe cine iubești.
Contribuim, ca oameni. Ne purtăm de grijă.
Să ne fie ocrotite drepturile la liber-arbitru și libertate.
Suntem stăpâni pe destinele noastre.
Formăm o comunitate. Opțiunile fiecăruia sunt respectate.
Prețuim egalitatea și combatem prejudecățile.
Facem mai multe decât ne lăudăm.
- Nu-s vorbe goale. - Facem schimburi culturale.
Ca să ne înțelegem mai bine originile și perspectivele.
Cei din Concordia sunt interesați de convingerile și religia mea.
Vor să mă cunoască mai bine.
Sărbătorile legale și evenimentele reprezintă toate culturile și religiile.
Suntem încurajați să ne adunăm și să ne celebrăm.
Cultura este temelia comunității. Promovează ceea ce prețuim.
Este o comunitate așa cum noi n-am mai cunoscut.
Pe scurt, cum e viața în Concordia?
- Pe scurt? - Sigură!
- Ocrotită. - Cu speranță.
Cu camere sau fără, grija față de aproape are întâietate.
- Taie curentul, ce mama dracului? - Deconectați tot! Ole!
M-ați pus într-o poziție imposibilă. Cum depășim momentul?
Am câștigat la referendum la mustață!
Lupt cu scandalurile și cu acuzele din toate părțile la adresa lansării!
Am pus în joc cariera mea politică! Protestatarii mi-au vandalizat casa!
Hanna, nu știam că Oliver a scos date personale din Concordia.
- Ce vrei de la noi? - Răspunsuri.
Cine e vinovat, cum a intrat în sistem. Mai e acolo?
Lansarea e-n câteva zile. În situația asta, nu o pot permite.
Nu-i las pe cei din Kopwitz să vină într-un loc
incapabil să-i apere pe ei sau datele lor, e de neconceput!
- Trebuie să amânăm lansarea. - Pentru noi toți și pentru tine…
Lasă-ne până mâine! Dacă ești nemulțumită, amânăm.
Până mâine. Nu mai mult.
- Cine a văzut simularea? - Doar oamenii din conducere.
- Dar tehnicienii de la probe? - Au contract de confidențialitate.
- Dacă le încalcă? - Rezolvăm dacă ne grăbim.
Am verificat jurnalele de sistem. Informațiile sunt vechi de luni bune.
Nu înseamnă că hackerul nu a dobândit mai multe.
Puțin probabil. Ar fi folosit imaginile recente.
Ca să distrugă proiectul Kopwitz.
Am greșit ascunzându-i Hannei adevărul.
E vina mea și a tuturor celor de la masa asta.
Nu vom repeta greșeala.
Aflați dacă sistemul e în siguranță! Dacă nu, care e soluția.
Dacă nu-mi dați răspunsuri până mâine la prima oră,
facem totul public în Concordia.
Nu cred că-i o corporație concurentă.
- De ce? - De ce au ales simularea?
Bate la ochi. Spionajul industrial presupune discreție.
Nu știm ca Oliver să fi fost plătit.
Poate l-au ucis din lăcomie.
Sau e un act ideologic.
Oricum, e motivat puternic.
Oliver privea materiale intime, apoi le-a furat și le-a partajat.
Mă întreb cine mai e implicat.
E pe terminate.
Și mâncarea.
Nu murim de sete! De-am avea undițe, am trăi veșnic aici.
Da.
Cu pești radioactivi și frunze. Mirific!
Știu ce vei spune.
- Zău? - Da.
- Nu înțelegi. - Ba da.
Tessa, e tata!
Știu. Dar nu putem, evident, până când…
Trebuia să-l fi ajutat. Nu m-am dus.
Acum așteaptă operația și probabil îmi vede moaca la TV.
Sigur l-a sunat poliția.
Dacă mă crede vinovată?
Dacă mă crede ucigașă?
Dacă e ultimul lui gând despre mine?
Nu. Elodie, nu va fi așa!
N-ai cum ști sigur. Nici tu, nici eu, nici altcineva.
Oliver a murit din cauza mea.
Nu merita să moară.
Nu-i așa. Nu ai…
- Niciuna dintre noi n-a făcut asta. - Ba da!
Eu, tu, noi toți l-am ucis.
Uită-te la mine, te rog!
Elodie, privește-mă!
Nu-i vina ta. Bine?
Nu gândi așa!
Bun? Totul va fi bine.
Rahat! Uite!
Fir-ar! Să plecăm!
Nu-l întrebi dacă are o undiță în plus?
Mor de râs!
Ai ieșit ca să mă suni? Nu aud nimic.
Sunetele străzilor îmi limpezesc gândurile.
Ce impresii pe tine, Marco!
Thea, îmi critici stilul de viață sau vrei să te ajut cu ceva?
Ai găsit ceva discuții pe tema simulării, a intruziunii?
Ar fi ceva care poate avea legătură cu Concordia.
- Simularea. Se duce vestea. - Pe net, da.
Dar ăștia nu prea vorbesc între ei în viața reală.
Aș ști. Doar cu tine am schimbat o vorbă azi.
Deci…
Sap mai adânc, să văd ce descopăr.
Grupări anti-spionaj, probabil din Germania,
care contestă ideologic extinderea proiectului.
Poate cineva mai slobod la gură ne duce la o sursă.
Sunt oricum pe cale să intru în cercurile alea.
Îmi trebuie urgent niște date precise. Treci la computer!
Acolo sunt, Thea.
Jur că n-am știut ce e. Mă ocup de concerte, conferințe.
Nu-s hacker!
- Virusul era în computerul tău. - Știu, dar…
Virusul nu era al meu. De ce aș fi lăsat urme?
- Ai lăsat computerul nesupravegheat? - Niciodată!
Îl țin cu mine la serviciu, acasă…
Îți verificăm activitatea pe net.
Dacă te-ai intersectat cumva cu Oliver Miller
sau cu cei cu care comunica, vom afla.
Știi, da?
Jur că n-aveți ce găsi!
Verificați mobilul, laptopul, orice vreți!
Vă rog! N-am făcut nimic.
- Thea. - Mersi!
- Noah, trebuie să vorbim. - Sigur.
Am o propunere.
- Să oprim sistemul în Concordia. - Ce?
- Atunci am putea… - AJ!
- Am închide mai repede breșa. - Termină!
Știi că nu putem opri sistemul.
- Locuitorii se bazează pe el. - Da, dar ce se poate întâmpla?
Ar trăi ca lumea din exterior preț de 24 de ore.
Ar ieși în stradă dintr-atât?
- Nu. - S-ar panica?
Nu știm, asta-i buba. Sistemul e motorul Concordiei.
Unora nu le-ar păsa. Alții s-ar simți izolați, în pericol.
Nu-i corectăm să comentăm sau să-i judecăm.
Nu oprim nimic. Punct!
E pe barba ta. Ți-a spart sistemul. Rezolvă!
Lasă tâmpeniile!
Azeem, acum am timp să vorbim.
Știi că am adoptat-o pe Adila din țara mea de baștină.
Dar nu ți-am spus toată povestea.
E fata verișoarei mele.
Nu voia să rămână gravidă. Era nemăritată.
Siria e o țară aspră. Nu iartă.
Pentru o femeie nemăritată…
cu copil…
fără rude care s-o sprijine…
viața acolo ar fi fost imposibilă.
Verișoara mea n-a luat în calcul avortul.
Am scos-o din țară cât să nască.
Voiam să plece, ca mine, dar s-a întors ca să vadă de părinți.
Am adus copilul aici, în Concordia.
Aici suntem filmați tot timpul.
Firește, vorbim liber, ca toată lumea despre viață, Adila, mama ei…
Dacă cineva obține acele imagini,
dacă ai mei ar afla de verișoară, de fata mea…
mă tem de ce ar spune.
De ce ar face.
Orice ar fi, Azeem,
îți promit că tu, verișoara, fiica ta,
nu veți fi siliți să treceți prin asta.
Nu se va întâmpla una ca asta.
Ole nu mai e suspect. Cineva a plasat virusul.
- Bănuiți cine? - Elodie avea o relație cu cineva.
Am o imagine de lângă căminul lor.
Și m-a adus aici.
Cazierul Tessei Vogel, 26 de ani, din Düsseldorf.
Manifesta pentru extremiștii de stânga.
Are legături recente cu o grupare anti-spionaj.
„Anonimii.”
Pe lângă dezvăluirea de date, atacuri DDoS și scurgeri de informații,
gruparea și-a asumat inițiative importante
împotriva firmelor care au vândut tehnică de supraveghere către SUA.
Ei au deschis breșa?
Așa se pare. Omul meu le decriptează mesajele.
- Au menționat simularea. - Sunt și în spatele morții lui Oliver?
E ușor de suspectat. Femeile fug cu un motiv.
- Poliția din Göteborg e de acord? - Asta e teoria tuturor.
Marea întrebare rămâne dacă sunt încă în sistem.
- Propun să închidem complet sistemul. - Am vorbit!
Offline, putem întări măsurile de siguranță.
Germania deja ezită. Am pune în pericol întregul proiect.
- Nu trebuie să riscăm. - Putem s-o facem în secret.
Nu. N-o putem ascunde.
Dar ne-ar putea fi de folos.
Dacă oprim sistemul cu bine, demonstrăm că experimentul dă roade,
că am creat un cămin tolerant și sigur.
Noah, hai să pregătim anunțul către localnici!
Nu anunța tu!
Toți știu că îți pasă, dar nu la tine vin cu problemele lor.
Vin la consilieri sau mergem noi la ei.
- Ai dreptate. - Să anunțe Azeem!
Și-a lăsat vechea viață în urmă.
Cunoaște cel mai bine experiențele și temerile locuitorilor.
O să-i spun.
Nu i-a fost ușor în ultimele 24 de ore.
Dragi concetățeni din Concordia!
Sistemul nu-i perfect. Niciunul nu este.
Dar poate fi ameliorat.
Poate nu vom atinge perfecțiunea, dar vom continua să luptăm pentru ea.
Am clădit împreună un cămin tolerant și sigur,
unde toți sunt egali.
Dar, cum știți, nu toți înțeleg de ce am ales această cale.
Cineva a încercat acum câteva zile să acceseze sistemul Concordiei.
Consecințele nu au fost grave, dar vrem să fim siguri pe deplin.
Așa că vom opri complet sistemul pentru 24 de ore de verificări.
Știm că vă simțiți neliniștiți, dar trebuie să ne păstrăm calmul.
Vom găsi și vom închide breșa din sistem.
În următoarele 24 de ore, noi înșine vom fi Centrala
pentru prieteni, rude și vecini.
Ne vom purta de grijă ca întotdeauna.
DECONECTAT
Sistemul e deconectat.
Vă lăsăm să lucrați. Țineți-ne la curent!
Ți-e bine? Pari distantă.
- N-am nimic. Sunt obosită. - Nu…
Spune-mi! Ce-i?
Nu știu.
N-am avut niciodată îndoieli, dar acum simt…
Nu mă pot împiedica să mă simt neliniștită.
- Nu te simți în siguranță? - Nu, dar…
Ce-am păți dacă totul s-ar duce de râpă?
Nu știu…
Întrebările astea ne sperie pe toți, dar cum să se ducă totul de râpă?
Nu va fi așa. Nu vom lăsa asta să se întâmple.
Bine?
TRANSFER
Ce navă grozavă!
- Mersi! - Bravo!
- Noapte bună.
Da. Închide ochii!
- Noapte bună! - Și ție.
Cum merge?
- Am terminat. - Da?
Hai să ieșim, John! Într-un loc drăguț.
E târziu.
Foarte târziu.
Știi ceva? Mă întorc imediat.
Terminăm împreună, da?
- Ai găsit-o! - Am însemnat pasajul.
Unde e?
„Vremelnici de o zi.
Ce suntem și ce nu?
Omul este…”
- "Anthropos". - "Anthropos".
„Umbra unui vis”.
Minunat!
- Ține-o cât vrei! - Mulțumesc!
Greacă?
- Da. - Câte limbi știi?
Câteva.
- Învățate în școală? - Dar tu?
Nu. Știu doar dialectul irlandez și engleza.
Nu se făcea greacă în școala mea.
De crezi sau nu, educația scumpă are și dezavantaje.
Nu vreau să-mi educ copiii că totul e de vânzare.
Unele lucruri, ca educația aleasă, n-ar trebui rezervate celor bogați.
Oricine merită o șansă să se realizeze în viață.
POTRIVIRE MESAJ
Bun.
Nu pot să cred!
Cineva a ascuns dulciuri!
Talon…
Talon! Fir-ar să fie!
Tal?
Unde ești, băiete?
Fir-ar!
- Ce faci aici, băiete? - Buni a zis că vrea să iasă.
- Urcă la loc! - A cui e ușa aia?
Nu-ți bate capul! Du-te sus! Rezolv eu aici.
Veronica.
Hai înapoi sus!
Nu pot sărbători acum.
Nu pot, Juliane.
Simt că mă înec, că mă trage la fund.
Peter, te rog!
- Dau un telefon. - Mă găsești aici.
Trebuie să putem spune cumva adevărul
fără să năruim întregul proiect.
MESAJ TRIMIS
Thea, poți vorbi?
Sigur. Talon și mama sunt bine?
Da. S-au băgat în pat acum.
- Acum? - E mult de povestit.
- Te ascult. - Nu. Sunt prea obosit.
Bine. Care-i baiul?
Nu știu. Doar… Ar trebui să aștept să ne vedem.
Dar nu-i niciodată momentul potrivit.
Mă simt… cam extenuat.
Nu doar acum. De mai mult timp.
Cum adică?
Simt că m-am blocat, că trebuie să schimb ceva.
E greu de descris.
AM O ADRESĂ. O TRIMIT.
- Thea, ți-e bine? - Da…
Aș vrea mult să vorbim, Alex, dar a intervenit ceva.
Bine.
Chiar vreau. Dar pică foarte prost acum. Nu-i vina ta.
Vorbim mai târziu? Te sun eu?
Sau mai bine vorbim serios când ajungi aici?
- Nu-mi place la telefon. - Sigur.
Înțeleg. Să așteptăm! Nu-i nimic.
Te iubesc, Alex! Abia aștept să te văd. Și pe Talon.
Și noi!
Marco a interceptat ceva. Am trimis coordonatele.
Am afișat.
Unde e?
- Lângă Leipzig, în Germania. - Anunță imediat poliția!
Elodie!
Ce dracului faci?
Aflu dacă îi e bine.
Dacă trimiți mesaj, o să afle unde suntem.
- Nu-l pot detecta. - Dacă-ți supraveghează tatăl?
Contul meu e anonim, calmează-te!
- Gata… - Nu!
Elodie, dă-mi telefonul!
Vreau să-l văd.
- O s-o faci… - Imediat!
- Cum să-l aduc? - Lasă asta!
Spune-mi care-i treaba!
Bine.
Bine, o să-l vezi. Dar dă-mi mobilul, te rog!
Te rog, dă-mi-l!
O să-l vezi, dar dă-mi mobilul!
Elodie, te rog!
- Promiți? - Da.
Elodie, acum! Te rog.
- Le-am pierdut. - Rahat!
Du-te acasă!
Odihnește-te!
Mai vedem mâine.
Bine.
Avem noroc cu tine, Thea. Trebuia să-ți spun, după așa o zi.
- Thea! - Peter!
Ce faci cu noaptea-n cap?
Dar tu?
Când n-am somn, alerg până la lac.
- Și tu ai obiceiuri din astea? - Lucrez noaptea doar în caz de criză.
- Nu te ocupi doar de situații de criză? - Da. Îmi place să rezolv probleme.
Tu păstrai pacea în haosul de acasă, când erai copil?
Mereu îți analizezi colegii ca pe niște pacienți?
E rândul meu. Servicii medicale cu IA. Un pas mare. Foarte stresant.
Par stresat? Poate, puțin.
Altfel n-aș fi sănătos la cap. Crezi în el?
- În Geniu? Sistemul de sănătate? - Nu doar în asta.
- În Concordia, cu toate cele. - Sigur.
Nu mă crezi.
- Oamenii îmi spun ce vreau să aud. - Sincer, nu-mi pasă ce vrei să auzi.
Îmi place ambiția proiectului.
Ne mai vedem, Peter.
- Mă așteptam să suni. - Mereu cu un pas înainte.
- Bănuiesc ce vrei. - Și ai dreptate.
Ai auzit de Anonimi?
Nu, dar mă pot interesa.
Elodie Cailleux și Tessa Vogel. Începi cu ele.
Bine.
- Mă ocup. - Mersi!
Am căutat orice scăpare din sistem.
E curat, fără intruziuni. Am rezolvat complet.
Cine a produs breșa de la simulare?
Am găsit un switch care le dădea acces ocolit la transmisiune.
Cum a ajuns acolo?
Era instalat pe computerul inginerului de la simulare.
Poliția l-a arestat și l-a chestionat.
N-are legături cu gruparea. Nu știa nimic.
Trebuie să putem spune cumva adevărul. Simt că mă înec, mă trage la fund.
- Am făcut-o pentru tine. - Nu, Peter. Ai făcut-o pentru tine.
- Marco s-a infiltrat. Ce-i? - Am un mesaj pentru Anonimi.
- Analistul tău îl poate transmite? - Tot ce se poate. La ce te-ai gândit?
O să-ți trimit ceva.
- Elodie? - Tu ești Leon?
Situația s-a schimbat neprevăzut.
- Ai emoții. - Nu.
- Vreau să știu ce dracului se întâmplă. - Ai răbdare!
Te-am extras în grabă. Restul… durează.
- Adică? - În cel mai rău caz, altă identitate.
Dar crede-mă, ne gândim la toate. Îți vrem binele.
Vreau să faci la fel.
Gata cu greșelile!
Ce ți-a zis Oliver Miller în săptămânile dinaintea morții?
Nu ți-a mai trimis date. Ai aflat motivul?
Nu.
Nu-l știu.
Cred că l-a speriat ceva și…
A dat înapoi, dar nu a spus de ce.
Nu știu.
- Rahat! Leon, trebuie să vezi asta! - Ce-i?
Dacă mă vedeți acum,
sper că sunteți membri ai grupării Anonimii.
An crescut într-o utopie ratată.
Ideile mărețe ale lui Kant și Marx, socialismul, pieriseră de mult
în Germania de Est a copilăriei mele.
Știu ce vă spuneți. Că suntem doar Stasi, versiunea 2.0.
Suntem supravegheați pretutindeni în lume.
Datele noastre sunt tranzacționate de guverne și corporații.
Nu și în Concordia!
Nu e distopia de care vă temeți.
Cum știm?
Pentru că ne-am deconectat preț de 24 de ore.
Cu deplina știință și sprijinul fiecărei persoane de aici,
am oprit toate camerele.
Și, în acest interval, n-a avut loc niciun incident.
Nici camerele, nici teama de supraveghere
nu țin Concordia în siguranță.
Ci viața pe care ne-am croit-o împreună.
O viață cu valori împărtășite de toți.
Așa că vă invit să purtăm o discuție.
Cred că veți descoperi că ne asemuim în mai multe privințe
decât ne deosebim.
Ascultă!
Nu lua de bun ce spune!
Mâine vom scoate la lumină adevăruri noi.
Pe care nimic nu le poate ține îngropate.
Ce se întâmplă, Azeem?
CONCORDIA: SCURGERE DE INFORMAȚII „UTOPIE” CLĂDITĂ CU BANI MURDARI
Subtitrarea: Irina Para