Noi doi eram în casă. El era în curte, în căsuța din copac.
A căzut de pe scară, s-a lovit la cap.
Și-a pierdut cunoștința. N-am auzit nimic.
Cât ar fi zăcut acolo dacă nu ne alertau camerele!
Boala mă silește să mă tem de infecții.
Dar, aici, IA monitorizează orice afecțiune virală din comunitate.
În caz de risc, sunt notificat și primesc sfaturi avizate.
Aveam dureri abdominale. Sufeream de cancer gastric.
AI și-a dat seama. Sistemul caută orice simptome,
chiar cele care mie îmi scapă.
Când am ajuns în Concordia, eram însărcinată.
Mi-au făcut imediat ecografii. Au remarcat anomalii și erau pregătiți.
Nu mi-aș fi imaginat sau permis asemenea îngrijiri medicale.
Amândoi muncim. Nu câștigăm mult.
Dar aici, în Concordia, familia noastră are de toate.
Nu există școli particulare. Toți sunt educați la fel.
Creșa a fost gratuită, ca să termin studiile și să mă angajez.
Dacă vrei să faci facultate sau să înveți o meserie,
municipalitatea plătește.
Nu contează unde trăiești…
- Vârsta. - Originea.
Aici nu te împiedică nimic să-ți atingi potențialul.
Nu-s naivă. Am fost în lumea ta. Știu ce-i capitalul de risc.
Dar nu trebuia să aflăm acum!
Am investit în recunoașterea facială.
Eu și fostul meu soț ar fi trebuit să fim mai precauți.
A licențiat tehnologia către terți cu care eu n-aș fi lucrat niciodată:
agenții de spionaj și regimuri compromise.
M-am retras imediat.
Dar numele mi-a rămas în acte.
- Când se întâmpla asta? - Acum 25 de ani.
Am hotărât pe loc că niciodată nu voi mai căuta să câștig astfel.
Și n-am făcut-o.
Asta le vom spune. Ce anume s-a petrecut și de ce.
Nu.
Am putea să-i punem cruce.
Dezvăluim totul.
Arătăm lumii că n-avem nimic de ascuns.
Publicăm pe site toți investitorii, fiecare bănuț și registru contabil.
Intenționat sau nu, Anonimii ne-au făcut un serviciu.
Cine e?
Deschide!
Gata, nu-i nimic…
…primul omor din Concordia, date din trustul familiei Amin
au dezvăluit informații compromițătoare despre sursele finanțării.
Acestea pun la îndoială natura intențiilor…
…date concrete, repede.
Analiștii sunt mulțumiți deocamdată…
'Neața! Te-ai trezit.
M-ai drogat. Ce-i asta?
O măsură de precauție.
Unde-i Tessa?
Se va întoarce.
Da, dar unde e?
Trebuie să-ți dea raportul?
Am un mesaj pentru tata.
Măcar să aflu cum se simte. Ai tăi pot să mă ajute, nu?
Vor supraveghea orice loc unde ne putem deconspira.
- Cei dragi, prietenii… - E musai să fac asta!
Te rog!
Te rog…
Mă ocup eu.
Mulțumesc.
Ce să fac până se întoarce Tessa?
Relaxează-te! Acum ești în siguranță.
Cum vor reacționa investitorii?
Sincer, habar n-am.
Moartea lui Oliver Miller, breșa, acum asta.
Unii s-ar putea retrage.
Și apoi?
Va trebui să le înapoiem investiția completă.
Până să se ajungă acolo, trecem la atac.
Membrii mai tineri de partid fac presiuni pentru alt referendum.
Fă ce-i mai bine pentru Kopwitz.
Votați din nou, nu vă împiedic. Putem alege alt oraș.
Firește, extinderea se va amâna.
Dar vreau ca primul oraș înfrățit să ne fie partener de bunăvoie.
Bine. Vorbim după conferința de presă.
Cum am spus poliției, Oliver era foarte retras.
- Ne vedeam de treabă. - Nu ieșea cu colegii?
Noi mai ieșeam să bem ceva. Oliver, niciodată.
Nu vorbea cu niciun coleg? Nici în pauze?
Poate doar cu Chester Pappas.
Lucrau uneori în același schimb. I-am mai văzut împreună în pauze.
Nu cred că-l cunoșteam cu adevărat pe Oliver.
Pe bune! Nici chiar Chester.
- Lucrează azi? - Nu s-a prezentat.
N-am pus întrebări. S-o fi dus la înmormântare.
Astăzi este.
Habar n-am avut că e azi.
Familia voia un cerc restrâns. Doar prieteni apropiați.
Scuză-mă!
- Chester? - Da.
- Nu e cel mai propice moment. - Am spus poliției ce știam.
Nu te acuz de nimic. Vreau să aflu mai multe despre Oliver.
Ai observat să se poarte ciudat în săptămânile dinaintea morții?
Încerca să fie mai sociabil. Să cunoască oameni. Fete.
Amândoi făceam asta, de fapt. Dar el era mai hotărât.
Voia mult să se schimbe.
Nu-i plăcea deloc că era așa timid.
- Și o vreme i-a ieșit. - Bun.
Sincer, eram cam invidios.
Părea să se fi schimbat, dar apoi s-a închis iar în sine.
Nu voia să vorbească.
- Când? - Cu vreo lună înainte să moară.
Bănuiești motivul?
- Nu. - Și i-a trecut?
Oarecum. A părut agitat o vreme.
Nervos. Credeam că are toane, dar…
În zilele dinainte să moară…
părea de-a dreptul ușurat.
Mulțumesc!
Spui că oricine poate vedea lista asta. Unde o găsesc?
Pe site-ul nostru, din dimineața asta.
Și îți promit,
n-am primit niciun ban de la armată sau agenții guvernamentale.
Nici Concordia din Suedia, nici cea din Kopwitz, Germania.
- Registrele o vor dovedi? - Da.
Îi încurajez pe cei care au îndoieli să le consulte.
Când Juliane mi-a prezentat întâia oară viziunea ei utopică,
un oraș inedit, verde, sigur, echitabil și complet discret,
am știut că trebuie să particip.
În 20 de ani, ne-a întrecut cu mult așteptările.
- Și breșa? Cine s-a infiltrat? - O grupare anarhistă.
Credem că este vinovată și de moartea lui Oliver Miller,
un membru iubit al comunității din Concordia.
Nu putem ceda în fața amenințărilor, cu atât mai puțin în fața violenței.
Deci lansarea din Germania va avea loc?
Fără să ezităm!
Firește, Kopwitzul se va transforma abia în câțiva ani,
dar bazele sistemului Concordia sunt deja puse.
Suntem pregătiți să renovăm clădirile și spațiile verzi.
Va începe cum e prevăzut, după lansarea oficială.
Cum le răspundeți celor care se tem că va fi ca în China sau Coreea de Nord?
Că nu creăm un nou stat totalitar represiv.
Nu.
Ne adaptăm lumii moderne, facem tot ce ne stă în putință
ca să evităm fix acest pericol.
Vă mulțumesc!
Ați urmărit un interviu exclusiv cu Juliane Ericksen și Fatemah Amin,
pentru EBC News.
Atât?
A reacționat cineva?
Pe net? Oriunde?
N-au luat-o în serios.
Din nou!
Tuturor li se rupe!
Am jertfit totul pentru asta!
Totul!
Unde dracului e Tessa?
Ce te aștepți să facă?
Tessa e pe teren, unde lucrează.
Ne îngroașă rândurile.
- Adică? - E specialistă în recrutare.
Recrutare?
Nu stă ca ei, în spatele ecranului.
E nevoie de ea pe teren, călăuzind oamenii spre cauza noastră.
Așa cum m-a recrutat pe mine?
Băga-mi-aș!
Acum câteva zile?
Da. Au trecut în Danemarca. Presupunem că asta e ruta în Germania.
- Unde estimezi că s-ar putea afla? - Au dispărut prin Leipzig.
Dar știu ce te roade. Kopwitz e la o aruncătură de băț.
- De asta se teme Thea. - Ești sigur de cronologie?
Nu chiar, dar lucrurile se aranjează mereu.
Te anunțăm dacă apar semnale sau vești de la poliție și Interpol.
Nu mi-aș pune speranța în ei.
Trebuia să-mi fi spus de când ți-am zis despre el.
Nu pot sărbători acum.
Nu pot, Juliane.
- Simt că mă înec, mă trage la fund. - Peter, te rog!
Trebuie să putem spune adevărul cumva, fără…
CĂTRE JULIANE: Putem vorbi?
SEMNAL MOBIL
NEÎNREGISTRAT
ÎNREGISTRAT
- Bună! - Haide, Talon!
Bună!
- Doamne! - Mulțumesc!
- Am văzut știrile. Cum merge? - Cu încurcături, ca de obicei.
- Ești bine? - Am uneori palpitații.
- E departe? - La cinci minute.
Deci atât timp am să șterg pozele nud din mobil.
Nu spune prostii! Cinci minute nu-ți ajung.
Să mergem! Pune geanta în mașina mămicii!
Un cărăbuș, tati.
Am văzut mai mulți pe…
DECONECTAT
Vino, Tal! Haide!
Mă spionați și când sunteți plecați?
- Întocmai. - Pe bune, mami?
- Da. - Chiar și când mă ascund?
- Nu dacă te ascunzi bine. - Bun așa!
- Iartă-mă că te-am lăsat cu toate. - Nu-i bai. Pornește-ți mobilul!
Căutați-mă!
După inaugurare, vom avea timp pentru noi.
- Am doar o întrebare. Ți-e bine? - Da.
Am avea nițel timp mai încolo să… ne apropiem din nou?
Doar gândul ăsta mă ajută să rezist.
- Zău? - Da.
- Pa, Tal! Ne vedem mai târziu! - Se ascunde.
M-am gândit bine.
Cred că este nevoie de o schimbare.
E vremea să mă retrag din consiliu. N-a fost o hotărâre ușoară.
Dar viitorul serviciilor de sănătate în Concordia este IA.
Recomand ca AJ să-mi prea postul și rolul în inițiativă.
E mai mare nevoie de el.
- Peter, poate găsim o cale… - Sunt hotărât.
Abia aștept să dedic mai mult timp cabinetului meu.
Îmi pare rău.
- Oskar? - Bună!
- Știi… - Ce-i? Ai pățit ceva?
Nu. Nu-i nimic, dar…
- Dar ce? - Cazul lui Oliver Miller…
Da.
- Îl închidem. - Îl închideți?
Superiorii sunt mulțumiți de ipoteza cu Anonimii.
- Lasă cazul Interpolului. - Ne mai trebuie timp!
Știu.
Dar nu mai ține de mine.
Ne lipsesc resursele și mi s-a repartizat alt caz.
Regret, Isabelle.
CINĂ ROMANTICĂ FRIGIDER
Am auzit de Peter.
O să-i ducem lipsa. A fost esențial în proiectul Concordia.
AJ e calificat să facă parte din conducere.
Mathilde îi preia sarcinile.
Merita oricum s-o promovăm. Îi prinde bine șansa asta.
Ai pățit ceva?
Poliția din Göteborg predă cazul Interpolului.
Nu-s mai potriviți să-l rezolve?
Probabil.
Izzi?
Azi l-au înmormântat pe Oliver Miller.
- Regret, n-am știut. - Am dat greș față de el și mama lui.
Credeau în noi, în Concordia. Trebuia să-i ajutăm.
N-a vrut să aflăm și s-a asigurat de asta.
Aveam datoria să știm.
Sistemul nu-i perfect. Acum știi.
Ca să le facem dreptate mamei lui și tuturor,
ne asigurăm că nu se mai întâmplă.
Bine?
- Bună! Scuze, am fost… - Știu unde.
Ești superioara mea? Așa e treaba?
Nu de asta m-am cuplat cu tine. Ne-am cunoscut, inspirai încredere.
Aveai aceleași convingeri și ți-am spus despre organizație.
Credeam că suntem împreună, nu că mă folosești.
Nu te foloseam!
N-aș face-o niciodată.
Ți-am spus doar adevărul.
De n-ar fi ieșit așa, tot aș fi… vrut să fiu cu tine.
- Cât trebuie să stăm aici? - Nu știu. Încearcă să rezolve.
Suntem împreună, Elodie.
Nu mă crezi?
Talon!
- Au voie să alerge așa? - Mai vezi pe cineva îngrijorat?
Niciun copil nu e așa zvăpăiat.
- Numai prostii face. - Fii pe pace!
Da… Nu ți-e foame?
- Întreb doar. - Ronțăi destul.
Cu glicemia să-ți faci griji!
Știu că ai multe pe cap, dar aș putea să te rog…
să-mi dai atenție o clipă?
- Da? - Da.
Iartă-mă, sunt foarte amețită.
Știu că m-am purtat urât. O să mă revanșez.
Ei bine, ce potriveală că spui asta!
Pentru că vreau să te rog ceva.
Vreau să ne mutăm în Franța, aproape de ai mei.
Ne-ar ajuta, părinților mei le e dor de Talon…
Cu mama ce facem?
- Există instituții… - Instituții?
Sau aducem o asistentă la domiciliu.
Nu mai pot așa.
Ne trebuie un profesionist.
Trebuie să-mi văd de serviciu.
Rămân mereu în urmă.
Mai important, nu m-am acomodat la Londra.
Am încercat, dar mi-e greu.
Acum mai mult ca niciodată.
Ascultă…
Nu-ți cer să renunți la nimic.
N-aș face asta.
Știu cât ții la serviciul tău, dar îmi trebuie mai mult.
Sprijin, prieteni, împliniri. O temelie pe care să clădesc.
Nu știam că asta gândești.
Iartă-mă că n-am remarcat!
Nu vreau acum răspuns.
Accept ideile tale, ca s-o scoatem la capăt, dar…
Lucrurile nu pot rămâne așa.
Atât spun.
- Da? - Da.
- Mathilde? - Încă o alertă pentru Peter Blom.
Peter? Ce face?
Ți-aș spune ce aud microfoanele, dar n-are nicio noimă.
- Unde e? - La memorial.
La memorial? Ce face acolo?
- Pași. - Egoist! Așa egoist!
- Valorile sunt mai mari decât înainte. - Rahat! O să văd ce face.
- Trimit pe altcineva. - Nu-i nevoie. Mulțumesc!
- E vorba de Peter. - Am auzit. Ce-i?
O alertă. E la monument.
Stai acolo! Mă duc eu.
Am fost la ședință. Poate vorbim mai deschis.
Oricum n-aveam somn. Iau puțin aer.
Și tu trebuie să te odihnești.
Muncești prea mult.
Odihnește-te, pentru noi toți. Bine?
Bine.
- Peter! - Ce-i?
- Mă mir c-ai venit tu. - Au sunat-o pe Isabelle.
M-am oferit.
Sunt cam îngrijorat să te știu aici așa târziu.
- Îmi limpezeam gândurile. - Parcă de asta alergai.
Da… Nu mai e de ajuns.
- Nu mai am ce căuta aici. - Nu-i adevărat, Peter. Așteaptă!
- Nu voiam decât să-ți sprijin mama. - Și ai făcut-o. Întotdeauna.
Sigur nu ți-a fost ușor să te retragi. Știu cât ții la Concordia.
Dar ai fost curajos.
Și mama te respectă pentru asta. Da. Ca noi toți!
- Te respectăm. - Zău?
- Nici nu mă mai pot privi în oglindă. - Te judeci prea aspru.
Aș fi făcut să fie mai bine pentru amândoi.
Este bine.
Totul este bine.
Dar ea nu m-a lăsat.
Lasă-mă să te conduc acasă. Vino! Te rog eu!
Stai! Ia-o ca pe un favor. Oricum nu dormeam.
NOAH: Toate bune. Îl duc acasă pe Peter.
ACCES REFUZAT
- Ce-i cu fișierele lui Oliver? - Le-am restricționat.
- De ce? - Ancheta poliției s-a încheiat.
- Nu și cea internă. - Nu-ți bate capul! Rezolvă Centrala.
- Cine a autorizat? - Eu.
Doar Interpolul mai are acces la fișiere.
- Doamnă Miller, scuze… - Ce mai vrei acum?
- Regret. - N-a ajuns că ai venit ieri nepoftită?
Acum aud că știți cine sunt făptașii, dar nu-i puteți prinde.
Regret nespus că nu v-am ocrotit pe dumneata și fiul dumitale.
Dar am venit ca să aflu adevărul. Și am nevoie de ajutorul tău.
S-a schimbat cu ceva înainte să se întâmple tragedia?
În ultimele săptămâni, venea mai des acasă.
N-a spus de ce.
Nici n-am întrebat. Mă bucuram că era acasă.
Nu se schimbase nimic în viața lui?
Nu, din ce știu.
Părea…
Părea fericit. Ca mamă, poate asta voiam să văd.
Nu era dispus să vorbim, deci…
I-am dat pace. N-am vrut să fiu băgăcioasă.
Pregăteam cina, mâncam împreună,
mă uitam apoi la televizor și el se juca pe computerul vechi.
Râdea mereu de emisiunile care-mi plăceau.
Nu mă deranja că se juca în camera din copilărie.
Doar…
Mă bucuram că era aproape de mine.
Pot vedea computerul din camera lui?
ISTORIC DE CĂUTĂRI
Peste douăzeci de morți într-o școală suedeză.
Suspect: Jesper Claesson, 17 ani.
Un medic local trata boala psihică a lui Jaesper Claesson.
Psihiatrul Peter Blom a refuzat să comenteze…
Istoric de căutări Peter Blom
MASACRU ÎN ȘCOALA SKÄLLREA PSIHIATRUL FĂPTAȘULUI VORBEȘTE
Masacru în școala Skällrea: psihiatrul făptașului vorbește
Medicul nu credea că Jesper are porniri violente.
…niciun avertisment.
Doamnă Miller!
- Da. - Oliver mergea la doctorul Peter Blom?
Doctorul Blom? Nu.
Se vedea cu Azeem.
Noah l-a îndrumat o vreme. În afară de asta…
Mai vorbea cu consilierul școlii. Atâta tot.
Scuze pentru deranj!
Vreau să vorbesc cu bunicul tău, Edvin Claesson.
- Sunt Isabelle… - Larsson.
Nu-i acasă.
- Știi când se întoarce? - Nu.
Îți las numărul meu. Poate mă sună bunicul tău.
Alo!
Poftim?
- Ce s-a întâmplat? - S-a înecat. Avea pietre la picioare.
M-ai căutat.
Ce vrei?
Păi…
Să vorbim despre Oliver Miller.
Băiatul ucis.
Se interesa de cele petrecute cu Jesper și…
Știa că fusese pacientul lui Peter Blom înainte…
Înainte…
Spune-o! Înainte să împuște elevii.
Peter mi-a scris ca să ne întâlnim.
Nu eram prea convins, dar am acceptat.
Când?
Seara trecută, dar n-a venit.
Peter s-a sinucis azi.
Îl apăsa enorm.
Greșeala cu Jesper…
nepotul meu.
Amintirile te covârșesc.
După atâția ani…
ecoul trecutului răsună-n seara asta.
Subtitrarea: Irina Para