Hvor langt er vi kommet?
Det er 20 år nu i denne måned.
Vi mistede vores yngste søn i skoleskyderiet.
I begyndelsen havde vi meget lidt.
Ikke engang håb.
Nu har vi mere end nok håb til alle.
Det tog lidt tid at overbevise firmaer om at åbne kontorer her, slå rødder.
Da de så fravær grundet sygdom eller problemer derhjemme
nærmest svinde ind til ingenting…
…og medarbejderglæde og produktivitet stige…
…flokkedes firmaer hertil.
Ikke alene er arbejdsløshed ikke længere et problem.
Der er ingen hjemløshed. Ingen bliver glemt eller overset.
Lønbånd betyder, at folk med højere løn stadig kan leve det liv, de vil,
mens folk med lavere løn ikke behøver træffe umulige valg.
Concordia giver halvdelen af overskuddene tilbage til samfundet.
For at støtte samfundsinitiativer.
Eller for at fremme og støtte lokale forretninger med kapital.
I Concordia prøver vi at hjælpe hinanden op,
så vi kan stå stærkt i fællesskab.
Vi er kun stærkest, når vi støtter vores svageste.
I Concordia er ingen drøm for stor.
- Når du ser vores hånd rakt ud… - ….håber vi, du tager den.
Og være med til alt, vi har oplevet og nydt.
Vi håber, I vil stå ved vores side, når vi vender os til alle samfund og siger:
- Bem-vindo a Concordia. - Concordia yokoso.
Marhaba ela Concordia.
Bienvenue à Concordia.
Concordia mein aap sabhi ka swaagat hai.
Velkommen til Concordia.
Gå.
Morgenmad på bordet.
Vi læser, min kære.
Vi nærmer os den gode del.
Jeg skal bruge lidt flere bøjler,
med mindre mine ting skal ligge ud over det hele.
Jeg finder nogle. Ellers noget?
Jeg kunne godt tænke mig noget mere udfordrende.
Gå! Du må gå. Du må gå.
- Satans. Min computer ligger ovenpå. - Jeg åbner.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg håbede på at få et øjeblik med Thea.
Jeg ved, du nok ikke vil se mig lige nu, så beklager, jeg bare braser ind.
- Det er fint. - Isabelle gik, før jeg stod op.
Jeg ringede. Hun svarer ikke. Jeg tænkte, hun måske var hos dig.
Nej, jeg har ikke set hende. Er alt i orden?
Ja, alt er fint.
Jeg skal på Hovedkvarteret. Hun er måske der med Mathilde. Hvis du ser hende…
Kan du tage mit fjerndrev med og give det til A.J.?
Isabelle skulle give ham det, men gjorde det ikke.
- Havde Isabelle dit drev? - Hun ville tage et kig.
- Hvornår? - I går.
Fint, jeg tager det.
Fandt hun noget?
Det tror jeg ikke.
Hun ville gennemgå Olivers videospilsaktiviteter.
Drevet ligger nedenunder.
Okay. Jeg tager det på vejen ud.
THE ICEPASS
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, eller hvor jeg skulle tage hen.
Men jeg lavede det her,
så hvis du ser det, så…
er jeg nok allerede væk.
Men det, han sagde og overvejede at gøre,
du burde have bedt mig rapportere det.
Han var ikke min patient.
Du er ikke uskyldig i det her.
I noget af det.
I de liv, vi…
- Jeg gjorde det for din skyld. - Nej, Peter.
Du gjorde det for din egen skyld.
For helvede.
Monstre, begge to.
Hvad gør vi?
Det ved jeg ikke.
Det er et minefelt.
En privat samtale mellem en patient og hendes psykiater.
Men hun var ikke hans patient på det tidspunkt.
Men det siger hun, at hun stadig var. Det holder ikke i retten.
Måden, du fik fat i optagelserne, og som Oliver fik fat i dem…
Hendes advokater ville få dem afvist som beviser.
Men hvad Oliver gjorde var ikke ulovligt.
Der er ingen lov i Concordia mod at hacke systemet.
For de, der skabte systemet, påstod, at det var umuligt.
- De indrømmer, at de gjorde det. - Indrømmer hvad?
Opildner til vold, opmuntrer Jesper til…
Juridisk holder det ikke.
Desuden er Peter Blom død.
Juliane kan vride og vende på samtalen. Der er ingen til at modsige hende.
Selvom optagelserne godkendes som bevis,
ville det ikke blive set som mord.
Der er nok ikke noget, hun kan blive dømt for.
Du har ret.
Da du konfronterede hende,
sagde hun så noget om Oliver Miller?
Nej.
Tror du, hun kan stå bag mordet på ham?
Jeg ved det ikke.
Hun havde mere motiv end De Ansigtsløse.
Jeg finder det svært at tro, at hun ville få Oliver myrdet.
- Og Peter? - Hvad mener du?
Peter og Oliver var de eneste to,
der kendte sandheden om skoleskyderiet, og de er begge to døde.
Hvornår får jeg netværksrapporterne?
A.J.?
Hvem bad dig begrænse adgang til Oliver Millers filer?
Jeg behøver ikke tilladelse til at begrænse adgangen. Jeg er teknologichef.
Det var ikke det, jeg mente. Nogen bad dig gøre det.
Rend mig, Noah.
Tror du virkelig, jeg kun handler efter andres ordrer?
Det her er ikke et bibliotek, hvor folk kan komme og kigge på, hvad de vil.
Oliver saboterede systemet og bragte alle indbyggere i vores by i fare,
forrådte os til en flok terrorister.
Tilgiv mig for at beskytte alt, der holder Concordia kørende.
Oliver Miller bør være den mindste af folks bekymringer.
Olivers filer, begrænsede du adgangen,
før eller efter du fik en plads i bestyrelsen?
Kom videre, Noah.
A.J.
Du er fuld af lort, det ved du godt, ikke?
Det er forresten din.
Du må hellere slette den.
Isabelle gennemgik Olivers filer på den,
efter du fjernede dem fra hovedsystemet.
Sig så,
hvem bad dig begrænse adgangen til de filer?
- Behold byttepengene. - Tak. Hav en god dag.
Hvad foregår der? Jeg har set kommunikationslinjerne.
Leon, de siger, at vi prøver at dræbe Hanna Bremer.
Desperate tider…
Vi har aldrig gjort noget lignende. Aldrig.
Det er ikke, hvad vi står for.
En sag værdsættes ved, hvor langt du er villig til at gå for den, Tess.
Du skal videre. Jeg har allerede flyttet de andre.
Det er for farligt, at alle er det samme sted.
Der er et safehouse over grænsen. Du får det bedre der.
Du og…
Elodie.
Du vil tage ansvar for hende…
fint.
- Hvad helvede laver du? - Jeg skal tisse.
For guds skyld.
Seriøst?
Satans.
- Nej! Nej! Nej! - Stop.
- Stop. Stop. - Okay. Okay.
- Gør du, som jeg siger? - Okay.
Jeg er rolig.
Stop!
Interessant. Mange af de kendte profiler er gået offline.
Men?
Snakken vokser.
Om noget, gør de mindre for at skjule det.
Du vil fortælle mig noget. Hvad siger din mavefornemmelse dig?
Jo, Thea…
Hvad din mavefornemmelse fortæller dig er langt vigtigere lige nu.
Siger du, at De Ansigtsløse bluffer?
- De vil ikke slå Hanna ihjel? - Ja.
Hvorfor?
Der er for meget snak. Som om vi skal vide, hvad de planlægger.
De har ikke flere muligheder. Intet har virket.
Hackingen, de mørke penge. Der er kun "FUT" tilbage:
Frygt, usikkerhed og tvivl.
Ved at åbne for muligheden om et attentat
håber de, at Hanna vil trække sig.
Juliane?
Kunne hun det?
Trække sig?
Jeg tror, vi må snakke med hende.
Thea, vil du gå med?
Forklare din forståelse af situationen.
Hvis du tror, det hjælper.
Det gør jeg.
Hvad vi ser er brødkrummer.
De leder os til den konklusion, de ønsker, vi drager.
Med det sagt, er der stadig en risiko, uanset hvor lille den er.
Jeg ved ikke, om du har en livvagt…
Jeg har aldrig haft brug for en. Ikke når jeg var her.
Nogle gange på rejser. Sjældent.
Det er måske en god idé at have dem stå klar.
Jeg drøfter det med Ulf.
Jeg ville skære ned på fejringen af offentliggørelsen
i både Concordia og Kopwitz for at minimere risikoen.
Hvis noget skulle ske, er det bedre med færre mennesker der.
At ændre invitationen til et online-link er selvfølgelig muligt.
Men hvordan en nedskalering vil fremstå…
Om en uge vil folk kun tale om udvidelsen,
ikke festen.
Fra min synsvinkel er pressebillederne ikke det værd.
Juliane, er du enig?
- Det er jeg. - Fint.
Så bliver det kun vores nærmeste udvidelsesteam der med mig.
Jeg vil ikke nægte dem det.
Hold mig informeret.
Det gør vi, tak.
Farvel.
Vi nedskalerer lanceringen på begge sider.
Et sidste angreb er stadig muligt.
Marco, træk på enhver ressource, du kan få adgang til.
Enhver agent du har, sæt dem i gang.
Tænk ikke over prisen.
Det samme gælder dig, Adrian. Alle begrænsninger er fjernet.
Intet må komme i vejen for, at vi finder deres skjulested.
I to opsnappede truslen sammen. Samarbejd tæt om det.
Koordinér dine folk.
Fint med mig.
Jeg er sikker på, de stadig er her i Leipzig.
Vi må bare stramme nettet.
Hurtigt. Hvis De Ansigtsløse er kloge, spreder de sig.
Uret tikker.
Lad os få det her afsluttet, en gang for alle.
A.J., det er Noah.
Jeg er hos min mor, og…
vi har et par ting at drøfte.
Så hvis du får en alarm, ignorér den.
Og hvis du får andre alarmer fra et møde eller samtaler,
jeg har de næste par dage, så gør det samme.
Okay, farvel, A.J.
Du begrænsede adgangen til Olivers filer.
Ja.
At begrave optagelser for en plads i bestyrelsen er en god aftale for A.J.
- Ved Isabelle det? - Hvad Oliver fandt? Ja.
Tror hun, at Oliver viste det til dig?
Nej.
Viste han det til dig?
Ja.
Hvorfor?
For at advare mig om, hvad han havde gjort.
For at se, om jeg kunne beskytte ham.
Oliver Miller blev altså myrdet på grund af det, han fandt?
Ja.
- Så du… - Skød ham?
Nej.
Men personen, der gjorde det, gjorde det på min ordre.
Og Peter?
Peter slog jeg selv ihjel. Der var ingen vej udenom.
Det var smertefrit. Det sørgede jeg for.
Hvorfor kom du ikke til mig?
Mor, der er allerede nok blod på dine hænder, ikke?
Var sandheden kommet frem, ville alt, du har kæmpet
og puklet for at opnå, have været forgæves.
Concordia er større end mig. Det kunne have overlevet.
Det tror du ikke selv på.
Hvis du gjorde, havde du ladet Peter tilstå.
Oliver og Peter ville stadig være i live, og dine hænder ville være rene.
Måske. Ja, måske.
Men det var ikke en risiko, jeg var villig til at løbe.
For dig eller mig selv.
Den her by er død en gang.
Ville du virkelig se den dø for anden gang?
Er den blevet spot og spe for alt ondskabsfuldt.
alt, De Ansigtsløse mener, den er?
Du gjorde det rette ved at stoppe Peter.
Det overbeviste jeg mig selv om en gang, Noah.
Det tror jeg ikke, jeg kan igen.
Det er overstået nu, mor. Det er slut.
Vi går videre.
Hvad hvis svaret har ligget foran os hele tiden?
Mind mig lige om, hvad spørgsmålet var.
Hvordan vi alle bor det samme sted, som en familie,
hvor alle behov og ambitioner er opfyldt?
- Det meste af tiden i hvert fald. - Nå ja, det spørgsmål.
Ja.
Jeg ved, det ikke er Sydfrankrig,
men det er sikkert, det er venligt, det er indbydende.
Talon kan løbe rundt, som vi engang gjorde.
Mor kan få den hjælp, hun har brug for, uden at udmatte os.
Du kan få mere tid til dit arbejde, til dig selv.
Okay, okay, okay.
Så det er Talon, din mor, mig.
Hvad med den fjerde musketer?
Hvor vil hun være imens?
Lige her.
Så tit jeg kan.
Vent, vent.
"Så tit jeg kan"?
Dit job her er overstået, ikke?
Juliane har bedt mig koordinere lanceringen efter Kopwitz.
Okay.
- Skal du arbejde for Juliane? - Kun noget tid. Fatemah har godkendt.
Hun mener, det bliver godt at have nogen med
til at lede den globale strategi for andre byer.
Global strategi lyder som flere rejser og mere tid væk hjemmefra.
Nej, jeg sørger for et rejseskema, der fungerer for os.
Hold nu op.
Hold op.
Du sagde selv, vi trænger til forandring.
Ja, det gør vi.
Og jeg vil overveje alt, der holder os alle samlet, men…
Det er jeg ikke sikker på, du vil.
Eller at du kan ændre dig.
Hvis jeg vil have det til at fungere… og det vil jeg…
så må jeg ændre mig.
Og jeg tror, at det her er vores chance.
Hvad skal jeg fortælle agenten?
Dis-lui de…
Dis-lui, oh dis-lui
Dis-lui c'est important
Jeg ved ikke, hvad det betyder.
- Du er umulig. - Det ved jeg.
Hun fortalte dig det.
Ja.
Jeg tror, at jeg altid har tænkt over…
hvor meget min mor kæmpede for at få byen med på forslaget,
hvor mange gange de nedstemte det,
hvordan skyderiet pludselig gjorde det muligt.
Men jeg sværger til Gud, jeg sværger til Gud,
jeg troede aldrig, at Peter ville opmuntre drengen.
Og at min mor ikke ville prøve at stoppe ham.
Izzi. Izzi, kom nu, Izzi.
Hvad de gjorde…
det var usigeligt.
Usigeligt. Jeg kan ikke forsvare det. Jeg kan ikke forsvare det.
Men skat, hvis Concordia slår fejl, så vil den ene chance, okay,
den eneste chance, vi har for at få noget godt ud af det, dø.
Det kan vi ikke lade ske.
Vi må lægge det bag os.
- Bag os? - Ja, så vi kan komme videre.
Oliver Miller, Noah.
Det er ikke 20 år siden.
Det var ikke en midlertidig dømmekraftsfejl eller sorg.
Det var bevidst, planlagt. Det var mord.
- Det havde hun intet at gøre med. - Okay.
Det var De Ansigtsløse. Det har deres fingeraftryk overalt.
- Jeg tror ikke, det var De Ansigtsløse. - Nej, hør. Det er ikke kun mig.
Det er den konklusion, vi nåede til.
- Hvad Gøteborgs politi konkluderede. - Jeg tror ikke, det var De Ansigtsløse.
- Ved du mere end andre? - Nej.
- Hvad så? - Jeg ved det ikke… Jeg…
- Jeg tror ikke på det. - Hvorfor?
Alt, jeg troede på, alt, jeg flyttede tilbage her for
at være en del, er løgn.
Jeg så mine venner dø.
Din mor kunne have stoppet det, men gjorde det ikke. Det gjorde hun ikke.
Jeg er ligeglad med hvorfor, hvad hun har gjort for at rette op på det,
hvad du vil fortælle dig selv for at bortforklare det.
Det var mig, der samlede pistolen op og skød den stakkels syge dreng.
Og fortæl mig ikke, hvor mange liv jeg reddede.
Jeg dræbte nogen.
Nogen, hvis liv din mor og Peter besluttede var deres at forspilde.
Det er ikke bag mig, Noah.
Og det tror jeg aldrig, det vil være.
Hvor tager du hen?
Jeg vil ikke være urimelig… Jeg ved, hvor svært det må være.
Jeg ved, du ikke er ansvarlig for noget af det.
Men jeg kan ikke blive her.
Ikke nu, hvor jeg ved, hvad jeg ved.
Jeg er ked af det.
For mange gange i historien har mennesker, som var uenige,
tyet til vold for at få deres klage hørt.
Og for mange gange har de voldelige afhoppere fået deres vilje.
Men de ord, de har betydning,
de ord, vi har hørt, er ordene fra folket i Kopwitz,
som har råbt op på den bedst mulige måde:
Med deres stemmer.
Så for alle derude, som vil omstøde deres stemme,
bringe deres røster til tavshed, I skal høre mine ord.
Vi løber ikke væk.
Vi vil ikke blive intimideret
af trusler,
ægte eller fejlagtige.
Kopwitz træder ind i den moderne verden.
Og der er intet, der kan siges eller gøres for at stoppe os.
Sådan noget pis.
De udfordrer dig til at gøre noget, men du kan ikke.
Vi har andre planer sat i gang.
Vi må bare lade dem udspille sig.
Jeg sørger for en togbillet, som du kan hente på stationen.
Og Elodie?
Hun har fået for mange chancer.
Leon…
Tessa, hvad… Kom nu.
Er du villig til at bringe alle andre agenter i fare?
Os selv? For hendes skyld?
For det vil jeg ikke.
Så du må bare spørge dig selv,
om du kan leve med, hvad der må gøres.
Og hvis ikke, er det okay. Så går du bare nu.
Kig ikke tilbage. Prøv at slette det fra din hukommelse.
Det er okay. Det er op til dig.
Hvad helvede…
- Marco. - Tessa Vogels telefon kom online.
Jeg sender positionen.
Jeg er tæt på.
- Adrian. - Vi har Tessa Vogels opholdssted.
Marco informerer tysk politi.
- Når du frem, før de gør? - Ja.
Skal jeg tage mig af det ligesom før?
Ja, ligesom før.
VEB DELIKATESSE LEIPZIG
Hej, Elodie.
Jeg vil bare sige, at jeg virkelig er ked af det. Det er jeg.
Det håber jeg, du ved.
Hør, det er ikke din skyld.
Men det betyder ikke noget. Det er, hvad det er. Sid stille.
Okay.
Jeg håber bare, det her gør det nemmere for dig.
Nej, lad være!
Nej, nej. Du behøver ikke gøre det. Lad være.
- Hold kæft. Hold nu kæft. - Gør det ikke!
- Hold kæft. Hold kæft. - Nej.
- Tessa, gør noget. - Leon.
Det er forbi. Hvis du vil overleve det her, må du gå.
Hvad helvede?
Tessa!
Nej. Nej. Lad være. Nej!
Tessa.
Vi må gå. Vi må gå.
Vi må gå. Vi må gå, Tessa.
Det er okay. Det er okay. Okay? Kom, kom.
Fremad. Af sted.
Det er politiet. Læg våbnet. Læg våbnet!
Ned på knæ. Ned på knæ.
Læg våbnet.
Jeg har lige hørt fra Leipzig.
Deres leder og Tessa Vogel blev begge skudt.
De er hospitalet under politibevogtning.
Hvad med Elodie Cailleux?
Politiet leder stadig efter hende. De mener ikke, hun er nået langt.
Satans.
Og Adrian? Er han på sagen?
Jeg beklager.
Adrian overlevede ikke.
Vi finder Elodie. Vi lader ikke hans tab være forgæves.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre eller tage hen.
Men nu ved du det også.
Hej.
Jeg tjekkede færdselskameraer.
Intet tyder på, at Peter gik længere end til søen, den dag han døde.
- Okay. - Og ingen overvågning så ham.
I Gøteborg eller noget sted.
Han mødtes ikke med nogen inden. Slet ikke Juliane.
Og?
Løb han altid på samme tidspunkt?
Ja, syv dage om ugen, hver morgen.
Hvorfor?
Jeg tjekkede telefonmasten nær søen
for at se, hvornår den sidst fangede Peters mobilsignal.
Okay. Og?
Det sidste signal passer med dødstidspunktet.
Jeg tjekkede Julianes mobilsignal. Hun var ikke i området.
Hvad prøver du at sige?
Jeg tjekkede flere telefonnumre.
Jeg fik et match.
Samme tidspunkt, som Peter var der.
Hvis?
Oskar, hvis telefonnummer var det?
- Oskar? - Isa…
Det var Noahs. Jeg tjekkede med retsmedicineren.
Der var ingen tegn på kamp eller noget, der siger, det ikke var selvmord.
Der var ingen grund til at tro, at Peters død kan have været mord.
Så de kan ikke udelukke det.
Det faktum, at Noah var ved søen,
at han ikke nævnte det…
Kommer hun ikke tilbage?
Nej.
Fortalte hun dig det?
Hvorfor hun tog af sted?
Gør det nogen forskel?
Det må du svare på.
Jeg er mere interesseret i fremtiden end fortiden.
For 20 år siden tog et skoleskyderi 22 liv
og rystede byen Skällrea.
Det var det sidste søm i kisten for en døende by.
En by, hvor alle job var forsvundet og folkene med dem.
En by uden håb, uden en fremtid, uden liv.
Fra den aske blev Concordia født.
En ny by bygget på ruinerne af den gamle.
En by udtænkt for at garantere sikkerhed,
sundhed, økonomisk velbefindende og personlig frihed
for alle, der boede der.
Og i dag, to årtier senere, er det mig en fornøjelse at byde velkommen
til byen og indbyggerne i Kopwitz.
Og jeg vil takke vores nye partnere i dette fantastiske projekt:
Hanna Bremer, Sachsens ministerpræsident.
Og tak til alle, der arbejdede sammen med hende
for at give vores drøm vinger.
Mure kan ikke garantere vores sikkerhed…
uanset hvor høje eller stærke eller tykke de er.
Det kan kameraer heller ikke,
uanset hvor mange eller hvor avancerede de er.
Det, der sørger for vores sikkerhed,
er det liv, vi skaber i fællesskab.
Et liv med fælles værdier.
Progressive.
Inkluderende.
Åbne.
Som sætter menneskets værdighed over alt andet.
For der er intet vigtigere for menneskets sjæl…
end at blive værdsat og respekteret…
for hvad man er…
…hvad man tror på.
Og behandle andre, som vi selv gerne vil behandles.
Et liv, hvori vi kan opdage…
at vi har langt mere til fælles
end det, der splitter os.
Tekster af: Anna Rask