SERIÁL "PŘÁTELÉ" SE VYSÍLAL V LETECH 1994 AŽ 2004.
OD JEHO UKONČENÍ SE ŠEST HLAVNÍCH PŘEDSTAVITELŮ
SEŠLO V JEDNÉ MÍSTNOSTI JEN JEDNOU.
AŽ DNES...
-Takže je to tady. -Jo.
Asi jo.
No a musíte jet do toho nového domu hned, nebo ještě máte chvilku?
-Ještě máme čas. -No tak si dáme třeba kafe?
-Jasně. -Tak jo.
Kde?
17 LET POTÉ
Páni...
No tedy...
To je fakt nádhera. Krása. Podívej se na to.
No páni.
Tolik dílů a každý jiný...
Třeba tamhle hraje Lisa na kytaru,
já a Jen jsme se poprvé políbili, to byl pilot, otevřeli jsme deštník.
Je to neuvěřitelný.
Jo. A kde jsou všichni? No tak, chci všechny vidět.
Panebože.
-Klasické "ou"! -Nic jinýho neumím. Ahoj.
Ahoj. Ježiši.
-Ahoj. Taky moc hezky voníš. -Jo, ty taky.
Koukni na to.
-Nechtěli jsme se toho zbavit? -Jo, už to tu nemělo být.
Tohle tu bylo na začátku.
-Ale pořád to... -Překáželo.
-Promiň, ztrácíš se za trámem. -Leze nám totiž do záběru.
No, já nevím.
-Občas je to záměr. -Je to tak.
To je síla, co?
-Někoho slyším. -Teď jsem začala brečet.
-Ty jo! -Ano!
No to je paráda.
-Čau. -Jak je?
Krucifix.
Je to divný. Kde jsou tu kapesníčky?
Ahoj!
-Co tady děláte? -Čekáme na tebe.
Prokrista. Jak je?
-Je to možný? Je to možný? -Ahoj. Jsi kus chlapa.
To je bomba.
-Je to hrozně divný. -Je to možný?
Vzpomínáte, když jsme se všichni vešli do těch dveří?
-Mám husí kůži. -Je to zvláštní. Pojď sem.
Podívej se na tohle.
Pořád má Courteney na stole repliky?
Víš, v čem je rozdíl? Není to ujetý? Jako fakt?
Nevěděl jsem o tom. Pak to vidím: "Co to je?"
A ona: "Hleď si svýho."
Takže než jsme ten večer točili, všechno jsem vymazal.
-Ne! -A ona byla pěkně naštvaná.
-Nebo byl scénář ve dřezu. -Tak to si pamatuju.
Vždycky byl ve dřezu scénář. Nevěděla jsem proč.
-Ten patřil Courteney. -No výborně.
Panebože!
-Fakt? -C.C.!
-Tys taky brečela? -Jo.
-To je dobře. -Jasně že jo.
Jak je?
-Já vím. Horší, než jsem čekala. -No ahoj.
Hezky voníš, Court.
-Ahoj. -Panebože. To je šílený.
-Vzpomínáš na ten večer? -Kterej?
Mělas... Nepamatuju si, co to bylo za díl.
Ale mělas takovej velkej proslov, týden jsme s tím zápasili.
A pak sis ho napsala na stůl.
A potom... já nevěděl, žes to udělala.
Viděl jsem to a zeptal se... A tys říkala, ať si hledím svýho.
A když ses nekoukala, tak jsem to smazal.
-Taková surovost! -A ty ses na mě zlobila.
-Já to netušila. -Pročs to smazal?
Abych tě vypek.
Páni, kolik já měla dialogů tady mezi těma jabkama.
-To jsem nevěděla. -Občas jo.
Mám problémy s pamětí.
-Je tu Matthew Perry. -Podle mě... to dělají...
-Ahoj. -Čau, Matte.
-Matty! -No ne! Ahoj.
-Pozdějc už to nešlo? -Čau.
-Jak je, brácho? -Ahoj, Coxová.
Matty.
-Jak je, kamaráde? -Dobrý.
-Podívejte se na nás. Bože. -To je šílený.
Nepřipadá to někomu menší? Odsud až sem.
-Není to menší. -Mně to připadá stejný.
-A byla ta zeď vždycky fialová? -Kristova noho!
Jo, asi ti přeskočilo.
-Stejně je to neuvěřitelný. -To teda je. Všechno.
Jedna věc chybí...
Originál dózu na sušenky má doma Lisa.
Vzala sis z placu ještě něco? Já ten neonovej hrnek na kafe.
Já mám původní kuličku z toho stolního fotbálku.
-Tobě se nelíbil... -Měl sis vzít celej stůl.
Rozmlátili jsme ho, vzpomínáš? Úplně na konci.
-Jako fakt? -Tak co je tohle?
Stav před destrukcí. Vracíme se víc do minulosti.
Na tuhle řadu se musím podívat.
-Bylo to dobrý. -Mám původní kuličku.
-Zažili jsme věci. -Jo, říká se to.
PŘÁTELÉ: ZASE SPOLU
Díky. Jste moc laskaví.
Mockrát děkujeme, že jste dnes večer přišli.
Buďme upřímní, lepší plány stejně nikdo neměl.
-To se pobavíš. -No tak jdeme. Těšíte se?
-Těšíme. -Bude to legrace.
... společně na pódiu, poprvé po tolika letech.
Dámy a pánové, přivítejme Jennifer Anistonovou, Courteney Coxovou,
Lisu Kudrowovou, Davida Schwimmera,
Matthewa Perryho a Matta LeBlanca,
hrdiny seriálu "Přátelé"!
Přivítejme hlavní představitele "Přátel"!
Musíte se sem nějak vmáčknout. Posaďte se.
To jsou věci!
-Nemůžu se vás nabažit. -Ahoj.
Zdravím, Jamesi Cordene!
Nedokážu ani popsat,
jak neuvěřitelně skvělé je být tu s vámi všemi.
A momentálně... natáčíme před oním proslulým vodotryskem,
kde jste točili úvodní titulky.
Je krásný a roztomilý.
Na druhou stranu je hlučný.
A je dost těžké natáčet tady rozhovor.
Takže chvilku počkejte a sledujte, jakou mám moc. Moment.
Hotovo. Konec.
-Přímo nadpřirozenou moc. -Ano. Já vím. Já vím.
-Máš to v paži. -Kéž bychom to před těmi lety uměli.
No a jak se vede?
Pro všechny to musí být emočně náročné.
Jak se cítíte, když jste zase spolu, všech šest?
Je to fantastické a vzrušující.
A opravdu jsme se tak nějak zase přesunuli zpátky... Jak to tak bývá.
Davide, jak ti to připadá?
Vážně jsou to emoce. A fakt se u toho bavím.
Cítil jsem, po tom původním šoku, že jsme ve společné místnosti,
že se najednou zase propadám do těch...
... těch samých... ... těch našich vtípků,
jako když jsme byli jedna rodina.
-A bylo to jako... -Regrese. Regresní terapie.
-Jo, vrátili jsme se zpátky. -Když nám bylo 20.
Jak moc jste v kontaktu?
Tak ano, jsme v kontaktu.
-Možná ne denně. -Jasně.
Ale znáte to, je mezi námi pouto,
dělali jsme ten seriál a vytvořil se mezi námi silný vztah.
Kdykoliv někomu napíšete nebo zavoláte, tak to zvednou.
-Jsou tam pro vás. -Matthew, kdo to nezvedá?
Mně se nikdo neozval.
Takže teď trochu statistiky, ano?
Co se týče "Přátel", natočili jste 236 dílů.
Vysílaly se ve 220 zemích.
"Přátelé" byli televizní pořad č. 1 po šest řad za sebou,
v průměru 25 milionů diváků týdně.
Finále sledovalo 52 milionů lidí.
Seriál zaznamenal přes 100 miliard zhlédnutí
na všech platformách.
A dnes večer...
-To je hodně. -... to musíme oslavit.
Tvůrci seriálu jsou dnes tady, sedí v obecenstvu.
Jsou tu Marta Kauffmanová, David Crane a Kevin Bright.
To jsou tvůrci seriálu.
Jsem výkonný producent a někdy i režisér "Přátel".
Jmenuji se Kevin Bright.
Spoluatorka, výkonná producentka a scenáristka Marta Kauffmanová.
Jsem spolutvůrce a výkonný producent "Přátel".
Jmenuji se David Crane.
S Martou jsem strávil věk kolem dvacítky v New Yorku.
Měli jsme úzký okruh přátel.
Všichni jsme žili v New Yorku, snažili se přežít a najít si lásku.
Tak nás napadlo udělat z toho seriál.
Psali jsme o našich příbuzných a kamarádech a jména byla...
Chandler dostal jméno po mém kamarádovi.
Rozhodně jsme čerpali z vlastního života.
Fascinovala nás myšlenka vytvořit určitý kompaktní celek.
Nejde o to, mít hlavní postavu a její přátelské vazby.
Tohle je přímo o přátelích.
Sledujeme souběžně všechny jejich příběhy.
Což tady předtím ještě nebylo.
Základní myšlenka je, že zachycujeme období,
kdy jsou vaši přátelé vaše rodina.
-Chceš se tam jít podívat? -Jo.
-Věděla jsem, že to uděláš. -Odkdy klepeš?
Jen v tomhle pořadu.
Ten trám je zpátky.
Teď se mi vybavily vzpomínky na ty vtípky, co lítaly z koupelny.
-No jo, koupelna. -Matthew, hlavně žádné hlouposti.
Takový to, cos tehdy dělával.
-Tys byl vedle? -Nebyl.
-No tak. -Co je tam vzadu?
Koukni na ty křesla. Jsou tu ty křesla.
Jo, to je paráda.
Myslím, že tyhle věci dokáže ovládat jeden člověk.
Ale tehdy jsme měli tři na kameru. Byl to velký štáb.
Čtyři kamery, byla to neuvěřitelná choreografie.
Pamatuješ si na ten díl, kde jsme neopustili křesla?
Jo.
Pizza je na cestě. Říkal jsem, že nebudem muset vstát.
Ale vzpomeň si, jak jsi týden po čtený zkoušce
přišel a říkal: "To je ale blbost."
A já na to: "Jo, ale nemá to chybu."
A ty na to: "Třeba si to užijeme." A pak to byla pecka.
Co když budem muset čurat?
Zruším ty limonády.
-Sedí v křeslech. -Ne, nesedí. Nebo jo?
-Matty, moc rád tě vidím. -Je to úžasné.
Schwimmere, ten díl, kde jste si házeli tím míčkem
a tobě ani jednou nespadl.
-Tak to si nepamatuju. -Zeptám se kluků.
-Co to bylo? -Taková hračka. Kluci?
Vzpomínáte si, jak jste si házeli sem a tam míčkem
a pořád vám nespadl?
-Jo, pořád lítal vzduchem. -To jste byli vy dva.
Každýmu to nakonec spadlo. Ale Schwimmerovi ne.
Nevzpomíná si.
Nechceš něco k jídlu?
Anebo radši zkusíme, jak dlouho nám nespadne?
-Jak dlouho nespadne. -Jo?
Podívej, jak jsme starý. Tehdejší notebooky.
-Já si to pamatuju! -Pěkně těžkej.
Jdem se podívat do šatny.
-Jennifer tu má pomník. -Můj pokoj.
Moje plovoucí podlaha.
-Denně jste spolu obědvali. -Jo, je to tak.
Prvních pár let jsme vždycky jedli spolu.
-Je to tak. -Dokonce i o víkendu.
-Na každý díl jsme koukali spolu. -Byli jsme pořád spolu.
-Velký stůl uprostřed. Enger vařila. -Celá scéna mi připadá malá.
Ne, to není možný, přece jsme nevyrostli.
-Mluv za sebe. -Sklapni.
Proberme si oblíbené díly. Každý má svůj oblíbený díl.
Zajímají mě ty vaše.
Mám ráda Díkůvzdání, ale taky...
Líbila se mi ta výměna... jak jsme přišly o byt.
-Kvíz, embrya. -Jo, ten s těmi embryi?
Jo, ale ten kvíz byl fakt zábavný a zároveň zničující.
Nechápu, jak tě napadlo,
že ty a Chandler znáte mě a Rachel líp než já vás.
Jenže známe.
Co Moniku štve nejvíc v souvislosti se zvířatama?
-Když se oblíkaj jako lidi. -Je to tak.
Jaký jméno se objevuje na nálepce s adresou?
-Chandler Bing! -Ne!
Ve skutečnosti "paní Chanandler Bongová".
Když vyhrajeme, budou se muset zbavit kohouta.
Zajímavé.
Ale když vyhrajem my... ... dostanem váš byt.
-Co má Chandler Bing za práci? -On zprostřed... zprostředník!
To přece není slovo!
-Panebože! -Ne!
Jo!
Tak jo, test připraven.
Každý tým zodpoví sérii kvízových otázek, ano?
Kategorie: "Strach a odpor ke zvířatům",
"Dávná historie",
"Literatura" a "Vše souvisí se vším".
Teď si hodíme mincí, ať víme, kdo začne.
Jasně.
No tak, ujměte se toho někdo. Bezva, jdeme na to.
Fajn. Hlava!
-Je to orel a začínaj kluci. -Tak jo. Prima.
Skvělý. Do toho. Vyberte si kategorii.
-"Dávná historie." -Tak jo.
Rachel napsala Rossovi dopis
a požádala ho, aby ho přečetl, než se zase dají dohromady.
-Kolik měl ten dopis stran? -18 stran.
-Kruci. -18 stránek...
-Z obou stran! -Z obou stran je správně.
Panebože, to je dobrý.
-To je ten dopis. -Kdo za to dostane body?
-Cože? -Já.
-Dámy, vybíráte. -"Vše souvisí se vším".
-Jo.
-Dámy, poznáte ten hlas? -To je moje opice.
Pan... pan Henkel.
-Pan Winkel... Hinkel? -Hinkel.
-Moment. Ne. Vážně? -Ne? Jak se jmenuje?
-Počkejte. Ještě jednou. -Můžem to slyšet znovu?
-My to víme. -Ne, počkat. "To je moje opice."
Chlapík, co bydlí dole.
-A jeho jméno zní... -Pan Rickles!
-Ne. -Já vím. Já vím.
-Já to vím! -Nejsi na řadě.
Může se prosím ten tajemný hlas odhalit?
Je to Larry Hankin jako pan Heckles.
-Heckles! -Já říkala Larry Hankin.
Všichni mi dlužíte kočku a sušenku.
Larry Hankin, přátelé!
Proč jsme nedostaly body, když jsme věděly jméno?
-Pánové, jste na řadě. -"Literatura."
-Dobrá volba, pánové. -Děkuji.
Literatura. Kolik má podle Moniky
ženské tělo erotogenních zón?
-Sedm. -Courteney, je to správně?
Je to tak. Sedm.
Tak jo, dámy.
-"Dávná historie". -"Dávná historie".
Víte vy co?
S touhle otázkou budu potřebovat menší pomoc.
-Propána. -Pánové?
Toto originální kvarteto
úžasně doručilo Rachel vzkaz od Rosse,
ale dokázali byste doplnit text?
Raz, dva, tři.
Blahopřejeme k prvnímu týdnu ve tvé nové práci
Nepotrvá dlouho, a budeš šéfka
A víš, kdo bude tvou oporou?
Tvůj jediný přítel
-Jenom tvůj... -Ross -... přítel.
-Není tam Ross? -Tvůj...
-Takhle to podle vás je? -Moment, moment.
-Tvůj jeden jediný přítel... -Pánové?
Ta-dá, ta-dá, přítel Ross...
Ta-dá, ta-dá, přítel Ro... Je to tak, pánové?
Je hezké mít přítele
Věrného, milujícího přítele Rosse! Rosse!
-Děkujeme. -Díky.
Myslím, že "Přátelé" mají své kouzlo, protože každá postava je výrazná,
každá by dokázala mít vlastní televizní pořad.
REESE WITHERSPOONOVÁ OSCAROVÁ HEREČKA
-Ano? -Čau. Je tu Rachel? Jsem její sestra.
Když mi volal agent a říkal:
"Chceš si zahrát sestru Rachel v Přátelích?"
napadlo mě, že jsem vyhrála v loterii.
Která sestra to je? Ta rozmazlená, nebo ta, co ji kousla?
-Táta se na mě vykašlal. -Já na to přijdu.
Takže jedna z nejúžasnějších věcí byla
dostat se na tu scénu,
byla jsem v jejich bytě a přišel Joey a povídá...
-Čau, jak se vede? -Ne!
Byla to tak klasická replika a já byla u vytržení.
Vidět tu proslulou postavu co říká proslulou větu, nádhera.
Hele, to je Phoebe. Můžem si promluvit s Phoebe.
Když si vybavíte Moniku nebo Phoebe nebo Rachel,
každá z nich je nosná postava.
Ale dohromady to mezi nimi jiskří,
všichni herci jsou na vrcholu, funguje tu úžasná chemie.
-Tak jo. -Ne!
-Joey, slíbili jsme, že to neřeknem. -Nikdy to nepochopí.
Musíme něco říct. Dostat to ven. Užírá mě to zaživa.
Byli vtipní, byli zajímaví,
znali úžasně své postavy, ale taky výborně spolupracovali.
Bylo skutečně cítit, jak se navzájem mají rádi.
-Moniku... -Víc, hlasitěji.
-... žahla medúza. -Pěkný.
Žahla mě. Ošklivě.
Nemohla jsem se postavit. Nemohla... jsem chodit.
Byli jsme tři kilometry od baráku. Vyděšení a sami.
Mysleli jsme, že to nezvládnem.
Tak moc mě to bolelo!
A já byl utahanej z kopání tý obří díry.
A pak si Joey na něco vzpomněl.
Viděl jsem to na kanálu Discovery.
Moment. Já to taky viděl na stanici Discovery Channel.
Jo. O medúze a o tom, jak...
Ty... tys na sebe načurala?
To nemůžeš takhle říct. Nic o tom nevíš.
Myslela jsem, že omdlím bolestí.
Každopádně jsem to zkoušela, ale nešlo to.
Nedokázala jsem se správně ohnout.
Jé, Monica kouká na Joeyho!
Je to tak. Zasáhl jsem.
Je to kamarádka a potřebovala pomoc.
Kdybych musel, počurám kohokoliv z vás.
Akorát... že to nešlo.
Dostal jsem trému.
Chtěl jsem pomoct, ale byl jsem pod příliš velkým tlakem...
Tak... jsem se obrátil na Chandlera.
Joey na mě křičel: "Udělej to, udělej, teď hned."
Občas pozdě v noci jako bych pořád slyšel ten křik.
Jo, protože občas křičím přes zeď, abych tě vystrašil.
-A střih. -Já se při té scéně smála.
Vzpomínáte si na první čtenou zkoušku?
Tehdy jsem vás všechny viděla poprvé.
Nevzpomínám si, jak... Jen na vaše oblečení. Nic víc.
-To je neuvěřitelný. -Nevím, co měli kluci na sobě.
Vím, co měla Courteney a ty. Toť vše.
Co jsem měla na sobě?
-Bílou hippie halenku s krajkama. -Chtěla jsem být Phoebe.
Bylas Phoebe. A džíny.
A Courteney měla růžové tričko ve stylu babydoll s bílým lemem.
Já si jen pamatuju, jak jsme se tehdy sešli poprvé,
že jsem vás všechny viděl prvně.
Ty si nepamatuješ, co jsem měl na sobě?
Nepamatuju, ale vím, že tebe jsem viděl jako prvního.
Tak si říkám: "Jako fakt?
Kvůli tomuhle jsem za ta léta přišel o tolik rolí.
To je dobrý. To je ten fešák. No jasně. Tohle je Joey."
A pak, když jsem se o vás všech dozvěděl poprvé...
-Dostalo mě to do kolen. -Pamatuju si to.
Říkal jsem si, že jste dokonale vybraný.
-Jo. -Tak si to pamatuju.
Obsazení seriálu bylo náročné, mnohem víc, než jsme čekali.
Viděli jsme snad milion lidí.
Existuje hromada scénářů, kde není šest hlavních postav.
Tohle mělo být něco jiného.
Davida jsme viděli kvůli jiné roli, na pilot, co jsme dělali o rok dřív.
Zapamatovali jsme si ten jeho výraz zpráskaného psa.
Takže když jsme se pustili do Rosse, měli jsme ho před očima.
Tak sháníme Davida. David ale z televize odešel.
Udělal špatnou zkušenost v nějakém jiném pořadu.
Odstěhoval se zpátky do Chicaga a chtěl dělat jen divadlo.
A my ho museli prosit. Říkáme: "Napsali jsme to pro vás!"
Myslím, že jsme mu posílali i dárkové koše.
Na dárkové koše si nevzpomínám. Myslím, že jsme mu poslali scénář.
Ujišťovali jsme ho, že bez ohledu na předchozí zkušenosti
tohle bude jiné, slíbili jsme mu to. A on do toho šel.
Skvělé, jednoho máme.
Na castingu na Phoebe jsme viděli spoustu žen, ale nic z toho.
A mezitím můj manžel Jeffrey
psal a produkoval "Jsem do tebe blázen"
a říkal: "Phoebe máme tady, hraje servírku Ursulu."
Tak prosím.
-Dáte si ještě něco? -Ne, díky. Už ne.
Dobře, tak já vám donesu účet.
-Já už ho mám. -Bezva. Fajn. Jo.
Tady vidíte hodně z počátků postavy Phoebe.
Ale v "Jsem do tebe blázen" byla expresivnější.
Phoebe byla taková pozitivnější.
Lisa byla žena, která zvládla casting na výbornou.
Nejenže udělala, co jsme chtěli, ale ještě to pozvedla.
Lisa Kudrowová byla po Davidovi druhá, co dostala v seriálu roli.
Byli jsme na začátku, čekali jsme, že to půjde rychle.
A pak jsme dva a půl měsíce nikoho dalšího nesehnali.
Matt LeBlanc, jestli si to pamatuju správně,
přišel na konkurz s jedenácti dolary v kapse.
Možná to bylo 9, ale rozhodně ne moc.
Viděli jsme spoustu chlapů, které bylo možné brát za herce,
chlapů, co měli rádi ženské, ale nebyli vtipní.
Pak přišel Matt, a najednou, z jeho úst, ty repliky zněly vtipně.
Moc toho za sebou neměl.
Dělal jiný pořad, ale moc toho nebylo.
Matt tedy přišel na poslední chvíli,
šel na konkurz do NBC ještě s jedním hercem
a zvládl to, takže dostal Joeyho roli.
Ale vtipné na tom je,
že ten druhý herec skončil v dílu "Síla unagi",
kde Joeyho ironicky napodoboval.
Jak se vede?
Ne, ne, ne, ne, ne! Jak se vede?
Jak se vede? Kruci, Carle. Běž a počkej v předsíni.
Co si pamatujete z castingu?
Vzpomínám, že jsem tam jel víckrát,
a když to mělo být naposledy,
jel jsem... s kamarádem, co mi nahazoval, a on řekl:
"Takže je to o kamarádech, jak se družíš s partou kámošů?"
A já na to: "Tak nějak." A on: "Pak bysme měli jít na panáka."
A já říkám: "Jo, dobrej nápad."
Takže abych to zkrátil.
Probudil jsem se uprostřed noci v jeho bytě
a musel jít na WC, a to hodně rychle.
Ani nevím, proč to říkám, ale trochu jsem při tom omdlel
a padl obličejem na mísu.
Narazil jsem nosem zespodu na prkýnko
a odštípl si z něj pořádný kus kůže.
Tak se koukám do zrcadla a krvácí to. Říkám si: "Proboha."
A takhle mám jít na závěrečný casting.
Na nose velkou, ošklivou ránu.
Marta Kauffmanová se ptá: "Co to máš s obličejem?"
Tak jsem jí řekl pravdu a dostal jsem tu práci.
-To jsou věci. -Že jo? Tak to bylo.
A, Davide, vím, že v té době ses hodně věnoval divadlu.
Co tě tak přitahovalo na "Přátelích"?
Marta a David mi jasně řekli, jasně mi dali najevo,
že tu roli Rosse psali s ohledem na můj hlas.
A tak si říkám: "Tohle nechápu." Pozor, to je brouk!
-Ale ne! Už je pryč? -Ne, pořád tam je!
Jenom chmýří. Chmýří. To nic.
-To bylo doopravdy? -Je to pryč?
-Je to pryč, jo. -Tak hlavně...
-Že jsme se s tím nějak vypořádali. -Jo.
-Dokonce jsi reagovala jako Phoebe. -Bylo to skvělý.
Bylo to mnohem zábavnější než ta má historka.
Fakt jo.
Najít Moniku bylo náročné.
V té době jsme už viděli Courteney jako Rachel.
Sešli jsme se s Courteney Coxovou a ona nám vysvětlila,
proč si nemyslí, že je Rachel, a proč se považuje víc za Moniku.
A měla pravdu.
Courteney dodala té postavě neuvěřitelnou radost.
Byla ve videu Bruce Springsteena
a s Michaelem J. Foxem dělala "Rodinná pouta".
A tak ji lidi znali.
Takže se z toho nemohla stát show Courteney Coxové,
čehož jsem se vždycky bál. Nechtěli jsme hvězdy.
Navíc všechno, co tam Courteney vnesla,
zvedlo Moniku výš, než jsme původně zamýšleli.
Myslel jsem, že Chandler bude pro casting to nejjednodušší,
protože on není jen postava. Trousí vtipy. Jsou to skutečné vtipy.
Tak jsem si říkal: "Jdeme na to. Tohle bude fakt bezva."
A pak jsme brali jednoho herce za druhým a nebylo to vtipné.
Pracovali jsme už dřív s Matthewem Perrym na "Snílkovi".
A když Matthew čte dialog, hned to jiskří a ožívá.
A poprvé v průběhu castingu jsme věděli,
že je tam ta postava a že to jako jediný může hrát.
Byl tu jediný problém.
Už měl podepsanou smlouvu na další sitcom.
O manipulantech se zavazadly z letiště v LA z budoucnosti.
Už ten motiv zní šíleně.
Užijte si Los Angeles.
Mimochodem, nejlepší místa na pikniky jsou v Griffith Parku.
Díky. Vy jste ten nejbezvýznamnější.
A pak se na seriál "2194" podíval někdo z Warner Bros
a usoudil, že tohle se nikdy vysílat nebude.
"Dejte si ho do Přátel. Nám to nevadí."
A najednou to bylo tady. Měli jsme Chandlera.
A já chci milion dolarů!
Manipuluje si s textem tak, jako by ho sám vymyslel.
Je v tom hromada komediálního talentu.
Rachel byla castingově nejtěžší a taky jsme si ji nechali na konec.
Mohla z ní být opravdu neoblíbená postava.
Myslím neuvěřitelně sobecká, sebestředná, rozmazlená...
Ve špatných rukou byste Rachel rádi neměli.
Viděli jsme spoustu, opravdu spoustu dalších žen.
Žen, které přišly v pravých svatebních šatech, ale žádná...
Nedokázali jste se zamilovat, a to bylo nutné,
protože musíte cítit to, co cítí Ross.
A pak přišla Jennifer.
Jennifer měla podobný problém jako Matthew,
už měla podepsanou smlouvu na seriál "Muddling Through".
Ten steak budeš jíst, nebo se s ním chceš hádat?
Madeline, tenhle steak měl být krvavý.
Gidney, řekni mi něco. Jak často máme na jídelníčku steak?
-Kruci, dost zřídka. -Přesně tak.
Takže když už ho tu jednou máš, buď rád, že jsi rád.
Už toho seriálu měli natočeno šest dílů,
takže toho bylo trochu víc než jen pilot.
Zariskovali jsme a vzali jsme ji,
dělili se o ni s jiným pořadem - a uvidíme, kdo vyhraje.
A dokonce jsme natočili nejen pilot, ale snad tři epizody "Přátel",
ačkoliv ten druhý seriál byl pořád v televizi.
A kdyby se CBS rozhodla jinak,
museli bychom první tři díly "Přátel" přetáčet.
Jennifer v sobě měla vřelost, upřímnost a opravdovost,
takže cokoliv jako Rachel udělala,
působilo to na vás pozitivně a neodsuzovali jste to.
Já jsem doufala, že tohle nevytáhneš.
Díky.
Stop. Dobrý. Fajn!
Je to tak, Matthew a Jen, vy jste byli v jiném seriálu.
Pověz, Jen, jaké byly tvé první dojmy ze zbytku obsazení,
když jsi je konečně potkala a bylo jasné, že s nimi budeš točit?
Tak zaprvé,
měla jsem za sebou spoustu neúspěšných pilotů,
každý rok jeden.
Tak to prostě je. Uděláte pilot a dostanete nějaké peníze.
A pak jdete na další pilot.
Takže si vzpomínám, jak jsem tam seděla s dalšími pěti lidmi
a říkala si: "To je ta nejúžasnější skupina lidí
a nejlepší scénář. Do toho musím jít."
A tak jsem opravdu se sklopenou hlavou
vyrazila za producentem toho druhého seriálu,
protože tihle si mě najali až jako druzí.
A řekla jsem mu: "Uvolněte mě prosím ze seriálu.
Zamilovala jsem si to, co teď dělám.
Není to nic proti vám.
Jen mám ráda ty lidi a hrozně se u toho bavím."
A on mi povídá: "Já jsem ten seriál viděl.
A něco vám řeknu. Ten seriál z vás hvězdu neudělá.
Tenhle seriál z vás udělá hvězdu."
-Takhle to řekl. -No a dnes večer je tady.
-Ten producent je dnes večer tady... -Ne!
Omlouvám se.
-Tak, pánové, jste na řadě. -Fajn, "Vše souvisí se vším".
Když je Joey v Las Vegas,
narazí na chlapíka se stejnýma rukama.
Copak by člověk nezaplatil slušný peníze,
aby viděl ty samý ruce
vystavený v nějakým zábavním podniku?
Když teď odejdeš, useknu si ruku a dám ti ji.
Máš teď za úkol...
... určit podle rukou Joeyho identické dvojče.
-Dva, nebo tři. -Podle mě dva.
-Myslíš, že dvojka? -Podle mě dvojka.
-Ano, takže číslo dvě. -Jo, je to správně!
Thomas Lennon, přátelé.
Moc rád vás vidím. Je mi velkým potěšením.
Takže, dámy, jste na řadě.
-Strach a odpor ke zvířatům. -Zvířecí kategorie.
-Odpor ke zvířatům. -Nahlas, Court.
Dámy, na záznamníku je nějaký hlas.
Dokážete ho poznat?
Mate, můžeš to zmáčknout?
Lidičky, konečně končím s oftalmologií
a moc rád bych vás pozval příští týden
na oslavu této události.
-Tom... ne, pardon. -Schválně, jestli to poznáš.
-Tom Selleck. -Tom Selleck.
Panebože. Ještě jsem nic neřekla. Ty vypadáš nespokojeně.
Jo, to nic. Může se nám ten tajemný hlas zjevit?
Jak to, že to není on?
Hele, kdo tu je!
-Tom Selleck, přátelé. -Ahoj.
-Nechceš s námi chvilku posedět? -Jak se máš?
Moc rád tě vidím.
Takže, Tome, máš bonusovou otázku.
-Ano. -Bože. Tak jo.
Ví se, že Monica upřednostnila Chandlera před Richardem.
Čím se Chandler živil?
Panebože.
-Promyslím si to. -Podle mě zprostředník.
Ne, kvůli tomuhle jsme přišly o byt.
-Já myslela, že na to nepřijdem. -Zprostředník mi zní dobře.
-Jo. -Zprostředník není správně.
Vždyť to říkám, takový slovo neexistuje. A prohrály jsme.
-Tady je odpověď. Zní... -Tom to má.
To nikdo neví.
-To je ta odpověď. -Vždyť to říkám.
-Jo, to je ono. -Jo, to je správně.
-Takže by měly vyhrát holky. -Souhlasím.
-Ale neměly... -Říkaly jsme, že to nikdo neví.
A vítězí děvčata.
Samozřejmě jakmile začali seriál dávat, lidi ihned oslovil.
Kdy jste začali mít pocit, že ty změny, o kterých vám říkají,
opravdu začaly...? Kdy se vám začal měnit svět?
-V létě. -Jo.
Když jsme se vrátili na druhou řadu,
všechno bylo naprosto jinak.
Myslím, že nás lidi začali poznávat.
A člověka to vyděsilo. Říkal si, co chtějí.
Nejdřív to bylo hodně nepříjemné.
Nikdo vás nepřipraví na to, jaké to může být.
Vzpomínám, jak jsem jednou někdy uprostřed týdne...
... ani nevím, co to bylo za den. To je fuk.
-Je tam pondělí, úterý, středa... -Jo, tak nějak to je.
Ale prostě jsem se náhodou dostal
ke zprávám a obrazovka byla rozdělená na šest okýnek.
A byl to pohled seshora, živě, na domy nás všech.
Kristepane.
Koukám na to a říkám si: "Co to je?"
A slyšel jsem nad domem helikoptéru. "Zatraceně," došlo mi.
Tak se kouknu pořádně na obrazovku,
a na střeše bordel.
Takže když helikoptéra odlítla, vzal jsem žebřík a lezu na střechu.
A samozřejmě, měl jsem tam díry.
Tak jsem volal pokrývače a museli mi to spravit.
Je fakt, že si nikdo neprošel tím, čím já a těch dalších pět.
Podle mě to bylo vážně...
Mimo tuhle skupinu nebyl nikdo, kdo by to mohl chápat.
A tak nějak to vytvořilo
něco jako synapse mezi námi, že se z nás stala skutečná rodina.
Jo. Protože rodina to nezvládala.
Nejbližší přátelé to nezvládali. Ano, pomáhali nám.
Vaše rodina mohla... Naši zvládali slávu hůř než my.
Jediní lidé, které jsme opravdu znali a byli tu pro nás, bylo těch pět.
Vypadalo to, že se...
Dělali jsme na seriálu a byla to fakt tvrdá práce.
Ale došlo mi to až teprve jednou na letišti.
Nevím už, kam jsem letěla, ale oni byli v každém časopisu.
A já si říkala: "Propána. Krucinál. To je šílený."
Průvodní skladba se stala hitem v rádiích.
A když jsem ji jednou slyšel v autě v rádiu, došlo mi:
"Hezký, tohle nebude průměrný televizní seriál."
Dostali se na obálku Rolling Stone. Rolling Stone! Televizní seriál.
Stalo se z nich něco jako duch doby.
Nevím, kdy se to stalo.
Jennifer je úžasná.
Proč je to takový fenomén? Prostě jí to moc sluší.
Nedá se přehlédnout.
Má oblíbená historka je,
jak jsem vezla děti do školy a rabín se mě ptá
na Rosse a Rachel, kdy už budou spolu
a jak k tomu dojde?
Kdekoliv jsme byli, najednou se shromáždily tisíce lidí.
Jako kdyby přijeli Beatles.
Všichni křičeli a my byli za bariérami. Prostě šílenství.
Ahoj!
Jakmile se "Přátelé" dostali do světa,
mluvili jsme 18 jazyky.
Prakticky všude, kam jsem jel, od Jordánska po Indii,
věděli, co jsou "Přátelé" zač.
Máma mi koupila DVD s celou řadou, když jsem byl na základce.
"Přátelé" sehráli velkou roli, když jsem se učil anglicky,
a ten seriál mě naučil dost věcí o životě a skutečném přátelství.
Milujeme "Přátele"!
Mohla bych se víc oblíct?
Mý oči! Mý oči!
Úchyl! Úchyl!
Sklapni! Sklapni!
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Prosím vás! Prosím vás! Jo, vy, hluční hoši.
Stali jsme se fandy "Přátel", když jsme byli v prváku na vysoké.
Na komunikaci s děvčaty jsme byli stydliví,
ale "Přátelé" nám zvedli morálku i sebevědomí,
dokázali jsme si najít nové kamarády, hlavně holky.
Jo, kotě.
Má nejoblíbenější epizoda "Přátel" je ta,
kde Monica žádá Chandlera, aby si ji vzal.
Po ní jsem už věděla,
že tímhle způsobem chci požádat svého miláčka a manžela o ruku,
a tak jsem to taky udělala.
Jsem máma samoživitelka
a společnost nás tlačí,
abychom si vzaly prvního, kdo nás osloví.
Ale jako žena přece musíte mít život pod kontrolou.
Takže sledování toho dílu mě přinutilo k zamyšlení,
jestli taky dokážu mít kontrolu nad svým vztahem.
Jsme zasnoubení!
Před rokem si můj otec stěžoval,
že už nedokáže zvednout aktovku jednou rukou,
a den nato mu diagnostikovali konečnou fázi nemoci MND.
Bojovala jsem s depresí. Octla se na velmi temném místě.
Jeden týden jsem nechodila ven. Taky jsem neměla potřebu jíst.
To, co začalo pak, pro mě bylo jako bitva,
díval jsem se na jediného milovaného člověka,
jak se každý den přibližuje smrti.
Vzpomínám si, jak jsem se zamkl v pokoji
a hodiny zíral do zdi.
Měl jsem i sebevražedné myšlenky.
Byl jsem gay, co chtěl mít vlasy jako Jennifer Anistonová.
Takže si představte, jak sám jsem se občas cítil.
A "Přátelé" pro mě byli jako domov. "Přátelé" byli...
Byli to mí přátelé, protože jsem žádné neměla.
A...
To nejde.
Stali se pro mě důvodem každé ráno vstát,
protože jsem cítila, že mám přátele kolem sebe.
Je jedno, kolik bolesti, úzkosti nebo problémů zažíváte,
protože při pohledu na obrazovku, kde jsou "Přátelé", se smějete.
Stejně jako každý Chandler jsem i já našla svou Moniku.
Budu brečet.
To je hezký.
Nemají ani tušení, jakou stopu zanechávají ve světě,
takže můžou klidně spát, s vědomím,
že zachránili spoustu životů, ačkoliv je ani neznají.
Třeba mě.
A pro ty, kdo nemají ten seriál rádi, tak...
Myslím, že jsi stoprocentně jako Joey,
protože vejdeš do mého pokoje a říkáš vtipy, co nedávají smysl.
-Jsou legrační. -Ale ty se směješ.
-Až ti tečou slzy. -Je to vtipný.
Myslím, že jsi jako Joey s trochou Phoebe.
MALALA A JEJÍ KAMARÁDKA VEE
AKTIVISTKA A LAUREÁTKA NOBELOVY CENY
Vee "Přátele" miluje.
A mně je jasné,
co je skutečná závislost na seriálech.
-Dívaly jsme se i spolu. -A získala jsem tě.
Ano, jsem na to moc hrdá.
Když jsem ji pro to získala, měla jsem pocit uspokojení.
A pak jsme koukaly spolu celou noc.
Je to tak, "Přátelé" spojují lidi.
Tak jo, lidi, pojďte sem.
Jeden z mých oblíbených momentů v "Přátelích" je díl,
kde Ross a Monica chtějí předvést svůj oblíbený tanec.
Vím, co nás dostane na to jeviště.
-Co? -Ta sestava!
Sestava.
Pět, šest, sedm, osm.
Je to tam na konci.
V průběhu večera budeme přijímat i otázky z publika.
Je tu spousta fanoušků.
Má tu někdo otázku na herce z "Přátel"?
Ano, tamhleta dáma. Jo. Jak zní ta otázka?
"Přátelé" pro vás všechny byli očividně skvělí,
ale bylo tam něco, co se vám nelíbilo?
Je třeba být pozitivní.
Nelíbilo se vám něco třeba během natáčení seriálu?
-Opice. -A opice.
-Jo, opice. -Marcel ne. Vážně?
-Ta opice mě děsila. -Já ji milovala.
-David ji nemusel. -Tys na ni nemusela sahat.
-Já... co? Já taky. -Ale sahala. Vážně.
Hele...
Já... zaprvé chci říct, že zvířata miluju. Miluju primáty.
Nic proti zvířatům nemám. Jsem milovník zvířat. Avšak...
Můj problém je tohle...
Ta opice byla rozhodně cvičená a šlo jí to dobře,
dělala to, co měla, a dělala to v časovém limitu.
Ale nevyhnutelně se děly věci, které nebyly naplánované,
a pak to časově nesedělo a sypalo se to,
protože opice neodvedla, co měla.
Tak jsme se museli vracet.
Museli jsme to jet znovu, protože opice to nezvládala.
Davida to štve doteď.
Tohle se dělo znovu a znovu, když jsme točili něco vtipnýho.
Opice to nezvládla a my to museli přetáčet.
Měli byste to brát vážněji.
A kombinace... Jo, vás se to netýkalo.
A v kombinaci s tím, kdy ta opice odpočívala
a jen čekala, než pojedeme,
takže mi seděla na rameni a přišel cvičitel,
otevřel plechovku a dával té opici jíst živé červy...
Takže opice mi seděla hezky na rameni,
jedla si červy, chroupala červíky, půlila si je,
ti se kroutili, živí... pak je jedla, a pak ten opičák udělal tohle.
Takže jsem měl opičí pracky od červů úplně všude.
Takže asi tak... Tohle bylo natáčení s Marcelem...
Nasr... mě tím, jasný?
Musím říct, že výborná otázka.
A vylákala fakt dobrou odpověď. Tak jo.
Jdeme dál. Asi máme další otázku.
Ano. Tamten pár v publiku. Vy máte otázku?
Ano, mám.
Dámy a pánové, to jsou pan a paní Gellerovi.
Christina Picklesová a Elliott Gould, milí hosté.
Elliotte, Christino, zajímalo by mě, co se vám z té doby vybavuje.
Vzpomínám si, že na nás byli nesmírně milí.
Takoví obyčejní, opravdoví lidé.
Milovali jsme je, protože oni milovali nás.
A jednoho dne jsme přišli do práce a řekli:
"Rodiče jsou tady, naši přišli." A bylo to dojemné.
A my se vážně cítili jako jejich rodiče.
Vlastně jsme si o ně dělali hodně starosti.
A Elliott mi říkal: "My se chováme, jako bychom opravdu byli rodiče."
A vážně jsme to tak cítili. Protože byli moc milí.
-Máme vás rádi. -Je to neuvěřitelně milé.
Mockrát děkujeme, že tu dneska jste. Fantastické.
Musím říct, že mám nejradši Moniku, protože jsem taky magor přes úklid.
DAVID BECKHAM
MEZINÁRODNÍ FOTBALOVÁ HVĚZDA
Víte, já hodně cestuju, jsem pořád po hotelích.
Pořád mám nějaké prostoje.
Když mi chybí děti a stýská se mi po rodině,
pustím si "Přátele", ti mě rozesmějí.
Pomerančová šťáva a něco podobnýho cideru.
Má oblíbená epizoda je určitě ta,
jak se všichni připravují v bytě.
Je to tuk. Já pil tuk!
Ross všechny honí,
protože ho čeká velký projev a je nervózní.
-Proč nejste oblečení? -Máme ještě půl hodiny.
Když jde Chandler na záchod, Joey sedí v Chandlerově židli
a pak se vrátí a všechno se to rozjede.
-Sedíš v mým křesle. -Jak to, že ve tvým křesle?
-Protože jsem tam seděl já. -Ale tys odešel.
Jo, ale neletěl jsem do Španělska.
Joey se nakonec křesla vzdá, ale vezme si s sebou polštáře.
-Co to děláš? -Chtěl's snad to křeslo, ne?
O polštářích jsi nic neříkal.
Polštáře jsou základem křesla!
To je pravda! Proto si beru základ.
Je to jedna z těch epizod, které stačí pustit,
když jsem daleko a cítím smutek,
a rozesměje mě tak, že div nebrečím smíchy.
Když mi schováš oblečení, oblíknu si všechno, co máš.
-Panebože. -Koukni na mě, jsem Chandler.
Můžu si toho na sebe vzít víc?
Možná kdybych šel naostro.
"Rossovo utrpení" je první díl, který jsme dělali
v reálném čase, točilo se to jako činohra.
Ale řeknu ti, že je v tom pěkný horko.
Asi bych neměl dělat, co já vím, rychlý pohyby?
Občas musíte dělat i levnější díly.
Tedy takové, co vás nebudou stát balík.
Udržet herce v kulisách a nestavět nové kulisy...
No a jak udělat příběh, kde všechny dáte do jedné místnosti?
Cos dělal, když ti tehdy vyskočilo to rameno?
To bylo, jak jsme se spolu prali o to křeslo.
Jeden z nejlepších dílů, co jsme dělali.
-Pamatuju si ho. -Jasně, tak povídej.
Hasiči. V tom dílu byli hasiči.
Ne.
-Omlouvám se. -Na scéně byli i hasiči.
Ne, to přišli na pomoc Joeymu hasiči od Warner Bros.
-Pardon. Beru zpět. -Ale do toho, povídej.
To byl ten nejlepší okamžik, měsíce jsem se tak nepobavil.
Chandler a Joey svedli souboj o křeslo.
A Joey se rozeběhne a skočí do křesla.
Točili jsme to třikrát a šlo to dokonale.
Bůh ví, proč jsme to museli točit počtvrté.
Chcete, abych si sedl Mattymu do klína?
A já jsem musel přeskočit kávový stolek a nějak jsem zakopl.
Nohy mi vyletěly do vzduchu a rameno z kloubu.
Podíváme se na to? Jak mu vyskočí rameno?
-A, tady to je. -A sakra.
Nechci vidět bolest.
Ono to nevypadá nijak, dokud nevstanu.
Akce.
-Ale ne. -Co se to tam stalo?
-Jo. -Už to je?
-Jo. -Kruci.
Ty ho za ni taháš? Za tu zraněnou?
-Ne, to je druhá. -To je ta druhá.
Ne, ne, to zašlo moc daleko. Kruci.
Ano, Gretchen? Malý okamžik, prosím.
Stopnem to?
-To jako vážně? -No jo.
-Protože to bolí. -Myslím, že to někdo zkoušel nahodit.
Ježiši.
-Ano, stop. -Vážně? Stop.
Takže nakonec dorazila sanitka a tak dál,
museli ho odvézt do nemocnice.
A to byl konec filmování,
protože v tomhle dílu jsme nemohli točit bez něj.
To se stalo zrovna v dílu,
kde bylo všech šest, byli tam všichni,
takže jsme to mohli zabalit.
No a... vzpomínáte, jak dostali do seriálu ruku v závěsu?
Ne.
Vidíš, Joe, proto ti vaši říkali, že nemáš skákat do postele.
Museli jsme to tam nějak dostat,
ale jinak se čekalo, až bude v pořádku,
abychom dotočili "Rossovo utrpení".
Říkals doktorovi, žes skákal na posteli nahoru dolů?
Ne.
Takže to, co začalo jako nejjednodušší epizoda "Přátel",
skončilo jako díl s největším časovým rozpětím záběrů.
Byla jedna věc, co jsme dělali před každým dílem,
ale před tímhle zrovna ne.
Chumel.
-Ten večer to nebylo. -Nebyl chumel.
-Tehdy to nebylo? -Tehdy jsme vynechali.
-Proč jsme vynechali? -Netuším.
Je to tak, protože jsme měli trochu zpoždění.
Diváci už čekali. Tak jsme tam hned šli.
-Ano, to byl asi ten důvod. -Fakt?
-Museli jsme začít dřív. -Bylo to hodně brzy.
A potom jsme si říkali: "Vážně potřebujem chumel?"
-A on povídá: "Jo." -Jo, potřebujem.
Už nechtěl, aby se mu zase něco podělalo. Jo.
-Musíme dělat chumel. -Pak už vždycky byl.
-Jdem se podívat, kde býval. -Tamhle. Jdeme.
-Rovnou k těm fialovým dveřím. -Tam jsme dělali chumel.
-Jo. -Je to tady.
-Jdeme, bude chumel. Pojďte. -Moment. Chce říct, že...
Když se točilo, byla vždycky jiskřivá atmosféra.
Byla tam spousta energie.
Bylo to vzrušující. Rozjížděla se velká show.
Večer plný zábavy, ale pro nás tvrdá dřina.
Poslouchali jsme diváky.
A když se vtip neuchytil, tak, i když se nám moc líbil,
bylo to znamení, že není dost dobrý.
A tak jsme dali hlavy dohromady a snažili se to vylepšit.
Je to samoobsluha. V tom je ten problém.
To je, musím všechno sníst.
Co třeba: "A teď dostanu všechny svý peníze zpátky."
To se mi líbí. Bezva.
Kevine, bude tam spousta změn.
-Slušná práce. -Jste připravení?
Kde je servírka? Mám hlad.
Je to samoobsluha, chlape.
A teď dostanu všechny svý peníze zpátky.
Vážně jsem si užil tý energie, co šla z obecenstva.
-Myslím z živého. -Já taky.
Je to jako jednou týdně hrát v jednoaktovce.
V duchu jsem si říkala, když se něčemu smáli:
"Jestli vám to přijde vtipný, těšte se na další repliku."
Tlačili mě, abych se snažila... Ale měla jsem z toho hezký pocit.
-Anebo ne. Jen prázdno. -Jdu sem. Jsem mimo.
Sedni si sem.
Aspoň mně to tak přijde, umřel bych, kdyby se nesmáli.
A taky to není zdravý.
Ale občas se stalo, že jsem něco řekl, a nesmáli se,
a já se začal potit, jako kdybych z toho měl křeče.
Když jsem neměl smích, co měl přijít, vyděsilo mě to.
-Sráželo tě to. -Tos nám neřek.
-Ne? -Ne.
-Nepamatuju, že bys to říkal. -No jo. Cítil jsem to každý večer.
Úplně nejvíc jsme naslouchali obecenstvu,
když jsme natáčeli v Londýně
a Monica a Chandler byli spolu v posteli.
Akce.
Dneska se budu ženit!
-Ahoj, Rossi. -Budu se ženit!
Myslíš, že věděl, že jsem tu?
Obecenstvo šílelo.
Stáli jsme tam a říkali si: "To je šílený."
Nechali jsme je.
Tak jo, seš na řadě.
Ne, to byl vtip.
-Stop! -Chtěl, abych to řekla. Chtěl to.
V té chvíli jsme asi začali vnímat Moniku a Chandlera jinak,
protože původní plán byl, že se spolu v Londýně vyspí.
Byla to krátká scéna, že bude spousta legrace,
jak budou oba říkat: "Co jsme to provedli?"
Ale to, jak obecenstvo reagovalo,
nás přinutilo zamyslet se, jestli v tom není něco víc.
Nikdy dřív jsem to s tebou nedělal.
Byl to konec řady,
takže jsme měli čas o tom uvažovat a přemýšlet,
ale šlo o tak silný moment, že bylo zapotřebí ho využít.
Rozšířili jsme to z "jedné noci v Londýně"
na "z toho by mohlo něco být".
Pořád mám londýnský čas. Počítá se to?
-To teda jo. -No bezva.
V té chvíli jsme si pořád neuvědomovali, jak daleko to zašlo.
Napadlo nás, že bude legrace, když to budou dělat potají,
to dostaneme prostor pro humorné scény.
Hej, to jsem já. Jdu dovnitř.
Mám za sebou dlouhej, těžkej den.
Miluju ten díl, jak se vrátili domů z Londýna
a Monica s Chandlerem se snaží utajit, že mezi nimi něco je.
MINDY KALINGOVÁ
HEREČKA, SCENÁRISTKA, PRODUCENTKA
Díky za vlídné přijetí.
Herci vědí, jak obrovskou sílu mají vizuální prvky na scéně,
je to legračnější než jakákoliv vyřčená replika.
Rachel.
Phoebe.
Měj se.
Na "Přátelích" je fajn, že jim jdou skvěle absurdity.
Co to sakra bylo?
Takže když se vynoří tajemství kolem Moniky a Chandlera,
je to legrace, protože obecenstvo to ví,
ale další postavy už ne.
Bezva, tohle je z dílu "Všichni všechno vědí".
"Naháčův byt.
Phoebe a Rachel jdou za Rossem.
I když je tu celkem prázdno, je to úžasné místo."
Panebože. Miluju tenhle byt. Není to báječné?
Nechápu, že mi nikdy nedošlo, jak je to tu skvělý.
Jo, to proto, že tvý oko okamžitě padlo na Naháče.
Je to úžasný. Radši sebou hoď a vyplň tu žádost,
nebo ti ji omlátím o hlavu.
-Takhle nějak to bylo. -Vážně?
Nevěřila bych, že to řeknu,
ale budu muset použít Naháčův záchod.
"Odchází. Phoebe se dívá z okna."
Podívejte, tamhle jsou Monica a Chandler.
Hej! Čau, lidi! Hej!
"Chandler a Monica stojí blízko u sebe.
Začínají jeden druhému svlékat oblečení.
Phoebe je z toho úplně hotová."
Chandler a Monica! Chandler a Monica!
-"Rachel vidí to, co vidí Phoebe." -Panebože!
-Chandler a Monica! -Kristepane!
-Mé oči! Mé oči! -Já vím.
Phoebe, Phoebe, Phoebe, Phoebe, Phoebe!
To je dobrý. To je dobrý.
-Oni to dělají! -Já vím. Já vím.
Opravdu to vím. Vím to.
-Víš to? -Vím to. Ano. A Joey to ví.
Ale Ross to neví. Tak přestaň vřískat.
Co se děje?
-Co, co? -Nic!
Bože můj, jsme tak nadšené, že bys mohl dostat tenhle byt!
-Vlastně vypadá docela dobře. -Vypadá dost dobře!
Pojď sem! Rychle! Jen pojď! Obejmeme tě! Dělej!
Panebože. Tak jo.
No, moc se nevzrušujte, Už jsem to dlouho nedělala.
Na tohle je lepší být Phoebe. Tak jo.
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Smraďochu, smraďochu, tebe nikdo neviní
Páchneš jako kozel
Nejsi žádný mazel
Po čichu poznat tě může
Nevoníš jako růže
Ahoj.
Je to divný, protože jsem šla po ulici
a najednou jsem měla...
-Kytaru. -Jo.
-Panebože. -Potřebuješ pomoct?
Jo, to asi jo.
Miluju "Smraďocha". Je to jedna z mých oblíbených.
-Ježiši. -Nevadí, kdybych...
-Jasně! -... si zkusila "Smraďocha"?
-To by bylo prima. -Tak jo.
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Smraďochu, smraďochu, tebe nikdo neviní
-Nebylo to zlý. -Ne... bylo to dobrý?
-Jo, bylo to fakt dobrý. -Mockrát děkuju.
Páchneš jako kozel
Nejsi žádný mazel
Po čichu poznat tě může
Nevoníš jako růže
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Smraďochu, smraďochu, tebe nikdo neviní
Smraďochu, smraďochu, ty strašlivý smraďochu
Tebe nikdo neviní
Smraďochu, smraďochu, ty strašlivý smraďochu
Tebe nikdo neviní
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Smraďochu, smraďochu, tebe nikdo neviní
Smraďochu, smraďochu, proč tě, číčo, nekrmí?
Smraďochu, smraďochu, tebe nikdo neviní
Jo. To je ono.
Díky! Děkuju! Bylo to skvělý.
Pořád myslím, že je to lepší, když jsem to jen já.
-To jo. -Slyšelas.
Můžu něco říct?
Mockrát díky, že jsi byla pro nás všechny v "Přátelích"...
Ani nevím, jestli se to hodí takhle říct,
ale jsi taková jiná, prostě jsi byla sama sebou.
Díky. A díky, že jsi taková dál.
-Asi se rozbrečím. -Jo.
-Některé díly jsem ani neviděla. -Ani já ne.
-Fakt ne? -Já jo.
-Já je viděl všechny. -Já myslím, že taky.
S Michelem jsme začali koukat někdy od řady 4,
tu myslím, že jsem už viděla. I když si to nepamatuju. A on...
Užíváte si je, když na ně koukáte?
Užívá si je víc než já, protože já mám vždycky trému.
-Proč? -To nevím.
-Jsi fakt dobrá. -Já nevím.
Stejně jako Lisa jsem to fakt neviděl už 17 let,
až když se na to loni začala dívat moje dcera.
Tak mě to nějak vtáhlo.
Pro mě, když se na to dívám, je...
Je moc těžké se na sebe dívat,
ale tohle cítím při pohledu na cokoliv,
protože to, co dělám, nepovažuju za hraní,
vím, že to není hraní, nakonec jsem to dělal já sám.
-Cože? -Vždyť se tím živíš.
Já vím, ale je divný se na sebe koukat.
Já tomu prostě nevěřím.
A když se dívám na ten seriál... Je to fakt divný.
Ale když koukám na vás, jsem hrdý, že jsem to dělal.
-Některý věci jsou bezvadný. -Jo.
Když se koukám na ten seriál, musím se smát při každé scéně,
protože mě všichni rozesmějete.
Ta věc s koženýma kalhotama. Proboha. Pořád je to...
Jo, tak to tehdy bylo.
Náhodou jsem byl v kuchyni s Maureen a večeřeli jsme,
a dávali zrovna "Přátele". "Mrknem, co je to za díl."
A shodou okolností to byl ten s koženýma kalhotama.
Povídám své dceři: "Sleduj. Tohle je vtipný.
Koukej na Davida."
A opravdu to byla ale úžasná legrace.
Každá drobnost, jako natahování kalhot,
pak to uklouznutí, a jak ses praštil do hlavy.
Znám tě. Bylo to vypočítaný. U tebe nic není náhoda.
Tak jsem koukal, jak to skládáš dohromady, a bylo to skvělý.
Nemůžu přesně říct, který z nich,
ale vím, že jsem součástí Gellerovy rodiny.
Jsem neuvěřitelně nasírací typ, šílenej neurotik
a nosím hodně těsný kalhoty.
KIT HARRINGTON-GELLER OCEŇOVANÝ HEREC
Podle mě jeden z důvodů, proč jsou "Přátelé" legrační,
je skutečnost, že těchto šest herců je mistry pohybové komedie.
Je tam scéna s Davidem Schwimmerem
kde se Ross rozhodl nezaplatit za vynesení pohovky
a pustili se do tahání toho gauče po schodech,
takže se brzy všichni dostali do problémů.
To není věc, co jen tak dostanete do schodů.
Toč.
Podle mě už se dál točit nedá.
A David Schwimmer radí, aby ji překlopili.
Jdeme na to, překlápíme.
Překlápíme.
Překlápíme!
-Překlápíme! -Sklapni, sklapni, sklapni!
Na té scéně je úžasné, jak je jednoduchá.
Pokud byste ji viděli původně ve scénáři,
stojí tam, že tři herci nesou gauč do schodů.
Text tak na jednu stránku.
A v tom textu není nic, z čeho byste vytušili komiku.
Ale oni dokážou, že přesun toho gauče do schodů je jedna
z nejvtipnějších věcí, co jsem v televizi viděl.
-Tak jo. Jdeme na to. -Překlápíme!
Překlápíme!
Tak jo, stop.
Pamatujete si naše značky? A jakou jste měli barvu?
-Žlutou. -Modrou.
Ty jsi modrý?
Já nikdy nekoukal dolů. Pořád v rohu.
-Koukal. -Byl jsem v rohu...
Pokaždý jsi zakopl. Nekoukal ses.
Počkej, co se stalo? To si nepamatuju.
-Vzpomínáš na to? -No jo.
-Utíkal sem, koukal na značku... -Ne, já zakop tady.
-Prostě upad. Pokaždý. -Normálně spadl na schod.
-A běžel jsem. -Jak rychle to jen šlo.
Ale podruhý jsem přišel a koukal, takhle.
Podruhý to bylo nějak takhle.
Přiběhl jsem. Phoebe, koukej, koukej.
Phoebe, podívej.
Potřetí jsem si přitáhl židli a ona spadla.
Phoebe, podívej, koukni se na to, hele.
Ježiši!
Pardon! A pak jsi přišel naposledy.
Já si říkal: "Někdo má smích. To nesnesu.
Já chci taky smích."
Phoebe, Phobe, podívej. Mrkni na to, hele.
No ne, Výtah z mýdlových oper .
Ale ne.
Ten yetti je hrozně přesvědčivý.
Yettiové umí mluvit. Taky proto..
Pokažené záběry?
Yetti je přesvědčivý.
Yettiové jsou výmluvní. Proto nikdy neuvidíš fotku...
Nemůže hrát na naší svatbě. Všichni odejdou.
Bude to, jako když rapoval na mý "prd" micva.
Na tvý "prd" micva?
Díky.
Cože?
Jak dokážeš udržet kamennej výraz?
Seš vyřízenej!
Kolik mi ještě zbývá?
-Nic? -Vůbec nic? Hezký.
Nemůžu uvěřit... Koukla jsem na vás. Omlouvám se.
Akce.
-Nemůžu uvěřit, že Emma spí. -Já vím. Co budem dělat?
Hahá, vyhrál jsem!
Co to dopr... je?
Můžem?
Hahá, vyhrál jsem!
-Co to je? -To je dopr... oheň, pitomče.
Je po všem. Sundej si župan.
Jasně, ale já...
-Ne! -Ne! Nesundávej si ho!
To byl jeho nápad, Matty, to byl tvůj nápad. Vzpomínáš?
Nosí doktorovi ten tác,
protože kdyby to nedělala, umřou lidi.
Ale ne.
Liso, tvůj smích. Proboha.
-To je ta nejúžasnější věc. -Nejnakažlivější.
-Moc roztomilý. -Nejnakažlivější zvuk.
Ty přežblepty byly tak vtipný.
Když se zamyslíte, kdo se směje nejhlasitěji?
-Kdo má nejhlasitější... Jo, vážně? -Lisa.
Vážně Lisa Kudrowová? Ty máš nejhlasitější.
-Jo. Nemůžu si pomoct. -Nejroztomilejší smích v dějinách.
-Když se Lisa směje... -Ach můj bože!
Jak to, že jste neřekli mě?
Maggie Wheelerová, přátelé! Je tu Janice!
-Jak se máš? -Maggie Wheelerová.
Maggie, sedni si prosím na roh.
Jen, kus dozadu, všichni se pošoupněte.
Maggie, sedni si sem k nám.
Díky, že jsi tu, Maggie. Máme obrovskou radost.
Pojďme si chvilku povídat o Janice.
Odkud...?
Odkud Janice pocházela?
Vedle faxu mi ležela informace o konkurzu,
"rychle mluvící Newyorčanka", tak si říkám, že ji znám.
Vyrostla jsem tam. Já... Ona žije ve mně. Tak je to.
Ty mě miluješ, Chandlere Bingu.
Kdepak, nemiluju.
Vyhledal jsi mě.
Něco ve tvé duši ke mně troubilo jako siréna.
Janice, Janice.
Chceš mě, potřebuješ mě, nedokážeš beze mě žít.
Matthew Perry je hrozně legrační.
Jak se na mě podíval a otevřel ústa, říkám si:
"Panebože, to nevydržím. Budu se smát.
Ta postava potřebuje smích,
musí se nějak dostat přes tu scénu s tím klukem."
Tak se na něj podívám... a bylo to.
V té chvíli jsem se zrodila.
Díky, Matthew, za tuhle inspiraci.
Každopádně, přátelé, ach můj bože! Setkání "Přátel"!
-A já jsem součástí toho všeho. - Maggie Wheelerová.
Mockrát díky. Děkujeme. Maggie Wheelerová!
Co tomu říkáte? Nádhera.
Já ji miluju.
Teď bych rád řekl, že v našem seriálu
byl někdo opravdu výjimečný, kdo sem dnes nemohl dorazit,
ale hrozně toužil být součástí tohoto pořadu,
proto se s námi spojí na dálku.
Dámy a pánové, přivítejte Jamese Michaela Tylera!
Je tady. Je tu Gunther. Sám Gunther. Uvítejme ho. Je tady.
-Ahoj, jak se vede, lidi? -Ahoj.
Rád vás vidím. Vypadáte všichni skvěle.
Povězte nám o své zkušenosti s natáčením seriálu
i o tom, jak vaše postava ožívala v průběhu všech těch dílů.
Bylo to nejnezapomenutelnějších 10 let mého života, opravdu.
Lepší zkušenost bych si ani nedokázal přestavit.
Všichni ti lidi byli fantastičtí.
Byla radost s nimi pracovat. Mimořádný zážitek.
-Rachel? -Jo?
-Kdy máš narozeniny -5. května. Proč?
Jen si dělám seznam narozenin různých lidí.
-Já mám v prosinci... -Jo, jasně.
Dámy a pánové, James Michael Tyler, sám Gunther!
Díky.
Povězte, dovolíte mi, abych se zeptal na věc,
kterou považuji za neomalenou?
Nedá se přehlédnout, že jste všichni byli mladí,
sexy, hezcí, úspěšní herci.
A neumím si představit, že by neproběhly
nějaké ty milostné románky za oponou.
No, tak co, Davide?
-Jo. Jo, já jsem... -V první řadě.
Jo, v první řadě se mi hrozně líbila Jen.
-Já... myslím, že my oba... -Bylo to vzájemné.
V určitém okamžiku jsme po sobě toužili oba,
ale bylo to, jako když se míjí dvě lodě,
protože jeden z nás měl vždycky známost.
A tak... jsme nikdy nepřekročili tu hranici.
Respektovali jsme to.
-A... my oba... -Blbost.
-Ne... Ne. -Jen žertuju.
-Pamatuju si. -Je to pravda. Jo.
Vzpomínám, jak jsem jednou říkala Davidovi:
"To bude teda fakt skvělý,
jestli se my dva poprvé políbíme v celostátní televizi."
No jasně... poprvé jsme se políbili v té kavárně.
Takže jsme přesměrovali vzájemný obdiv a lásku
do Rosse a Rachel.
No nejste z toho u vytržení? Moment. Počkejte.
Ta scéna v kavárně, kde se poprvé políbí,
to bylo jako... tuhle jsem na to koukala a rozbrečelo mě to.
To napětí bylo až hmatatelný.
To nemělo chybu.
Jsem ráda, že mezi váma nic nebylo,
protože jste tak mohli skvěle hrát.
-Ale to bylo něco. -My jsme nebyli skvělí herci.
"Interiér, kavárna, pozdní večer.
Rachel zvedá židle. Vstupuje vzrušený Ross."
-Ahoj. -Nepořídil jsem si kočku.
-To je zajímavý. -Ne, to není zajímavý, jasný?
To je velmi nezajímavý.
Vlastně je to stoprocentní opak zajímavýho.
Jasně. Já to chápu, Rossi.
Nemáš právo mi vykládat, žes ke mně někdy něco cítila.
Cože?
Než jsem se to dozvěděl, bylo mi s Julií fajn.
Hele, mně bylo taky fajn, než jsem se to dozvěděla o tobě.
Myslíš, že je to pro mě snadný, vídat tě s Julií?
Tak ses měla ozvat dřív, než jsem ji poznal.
To jsem to ještě nevěděla! A proč jsi ty nic neřekl mně?
Nikdy nebyla vhodná doba!
Jo, protože jsi měl jen rok a vídali jsme se každej večer.
Ne... každej večer ne.
Podívej, to neznamená, že jsem... to nezkusil, Rachel,
ale pořád mi do toho něco lezlo, třeba Italové
nebo exsnoubenci nebo... nebo... ty Italové.
Hele, existoval jedinej Ital. A má to vůbec pointu?
Jo, pointa zní, že tohle momentálně nepotřebuju.
Už je pozdě. Jsem teď s někým jiným. Jasný? A šťastnej.
-Ten vlak už odjel. -Jistě, tak co chceš říct?
Že dokážeš zahodit city, to, cos ke mně sakra cítil?
Dělám to už od devítky. A jsem v tom sakra dobrej!
Tak jo, fajn. Jen do toho. Udělej to, Rossi!
-Protože já o ten tvůj vlak nestojím! -Dobře!
Dobře!
A víš ty co? Teď mám zavíračku!
"Odchází pryč. Naštvaný. Rachel zamyká tři zámky na dveřích.
Pak přestane, nahne se nad stůl a skloní hlavu.
Když ji zvedne, lekne se, u dveří uvidí Rosse.
Dívá se zpátky k ní.
Dívají se jeden na druhého.
Pomalu dojde ke dveřím,
pak zrychlí, odemkne první zámek, druhý, třetí
a pak zatáhne za dveře..."
Zkus... Zkus ten spodní.
"Dveře se rozletí, Ross vtrhne dovnitř, popadne ji a políbí se."
To bylo dobrý.
Přemýšlel jsem ten první rok nebo dva,
když jsme měli na zkouškách pauzy,
že tam byly chvíle, kdy jsme se choulili na gauči.
Choulili jsme se a pospávali na gauči.
A já si říkal:
"Jak to, že nikdo nepoznal, že po sobě toužíme?"
-Poznali jsme to. -No jasně, poznali.
Skvělý. Takže jo. Díky.
Byla to situace, kdy se s tím už nedalo nic dělat.
Ale jak úžasné to nakonec bylo, protože kdyby se to stalo,
kdybyste to nezvládli, asi by to nebylo tak úžasné.
Jdeme na to.
Vrátím se k tématu a zeptám se každého z vás,
a chci jen prosté ano, či ne. Jasné?
Měli Ross a Rachel pauzu?
-Určitě. -Ano.
-Ano.
Jasně, měli jsme pauzu.
Jo.
Měli jsme v seriálu úžasné hosty.
Nemůžu uvěřit, že všichni ti lidé jsou naši fandové.
-Jo. -Byl tam Danny DeVito.
Volal tu někdo dlouhé rameno spravedlnosti?
-Bože, byla to legrace. -Velká legrace.
-Vzpomínám si... no jistě. -Ben Stiller.
Ben. Ten nás hodně pobavil.
Vzpomínáte, když Ben... jak jsme byli tamhle?
Co to tu kvákáš? Jo, kvak, kvak, blboune nejapnej.
"Drůbeži pitomá, zavři už zobák!"
Bylo to vtipný. Ani nevím, proč to bylo vtipný.
-Protože on je vtipnej. -Protože je to Ben Stiller.
-A Julia Robertsová. -Julia Robertsová.
A kdo si užil Julii Robertsovou?
Tak pojď.
-Tvůj kámoš Brad. -Byl tam i Pitt.
Rachel Greenová.
Bože, já ji nesnáším, Rossi. Nenávidím!
A samozřejmě tam byl jeden z mých idolů, Sean Penn.
-Tak co, dáš mi pusu? -Jasně že jo.
Ale musíš mi říct, co seš sakra zač.
A když se objevil ten scénář, tak mi samozřejmě
došlo: "Ale ne, já... budu brambora."
-Ahoj. -Ahoj.
Protože to byl halloweenský díl.
Měl jsem s ním minimální dialog, pokud vůbec nějakej.
Ale napadlo mě: "Jeden z největších herců na světě,
a já jsem zasr... brambora."
-Proboha. Ty jsi Sputnik. -Jo!
Vem si ji.
Za 10 řad "Přátel" se taky objevilo
pozoruhodné množství různých kostýmů.
Proto nás napadlo, že bychom se dnes večer
na některé z nich mohli podívat.
Módní přehlídka "Přátel". Prosím hudbu.
Dámy a pánové, uvítejte na pódiu Caru Delevingneovou!
Cara má na sobě Racheliny družičkovské šaty
ze svatby Barryho a Mindy z řady 2.
-Podívejte se na to. -Ano.
A na šaty pro družičku vypadají hodně dobře.
Rossovy kožené kalhoty z řady 5 má na sobě Cindy Crawfordová.
Jo!
Toto jsou Rossovy neuvěřitelně těsné kalhoty,
a jakmile si je oblékne, nedokáže je už sundat,
asi jsme to zažili všichni.
Je tu čas na Sputnik. A já vím, že když se řekne Sputnik,
napadá vás jediný člověk: Justin Bieber!
-Cože?! -Co?!
Je napůl ruská družice, napůl brambora.
Podívejte se na něj. Justin Bieber, dámy a pánové.
Je ohromující, že i v tomto ohozu se mu podařilo uchovat si styl.
A další na řadě je asi ten nejúžasnější model ze všech,
Santův položidovský přítel. Je tu Vánoční pásovec!
Cara Delevingneová, dámy pánové, jako Vánoční pásovec.
Panebože. To nemá chybu.
Tak to je dozajista vrchol její modelingové kariéry.
-Jo, paráda. -Hobluj, hobluj!
Je to nádhera.
A, dámy a pánové, všechno Chandlerovo oblečení
oblékl Matt LeBlanc!
Jak jsi to dokázal? Jak se ti to povedlo?
Jsi tak roztomilej. Panebože!
Vešlo by se toho na něj víc?
Jo, Matty!
Finále "Přátel" a jejich rozlučková party.
Dnes večer uvidíme naše hrdiny v posledním dílu slavného sitcomu.
Nacházím se na scéně "Přátel", v bytě Moniky a Chandlera,
kde za pár hodin musí skončit slavný televizní seriál.
Jestli ten seriál byl o období, kdy jsou vaši přátelé vaší rodinou,
jakmile máte vlastní rodinu, je to pryč.
Proto se podle mě seriál dostal k přirozenému konci.
Bylo pro nás opravdu důležité, aby to pro všechny dobře skončilo.
Chtěli jsme vědět, že Monica a Chandler mají děti.
-Ahoj. -Čau.
A že je Phoebe šťastná a má svůj život.
-Já ho chci taky. -Ano?
Tak mi řekni který. Zkusím si ho šoupnout pod kabát.
Mezi scenáristy proběhla diskuse,
jestli opravdu chceme, aby Ross a Rachel byli spolu.
-Rachel? -Omlouvám se.
A probírali jsme různé alternativní konce,
které byly třeba i smutné... A došlo nám: "Ne, to jsou Přátelé.
Lidi čekali 10 let, aby tenhle pár viděli spolu.
Musíme jim dát, co chtějí.
Jen je potřeba najít způsob, jak to udělat neočekávaně."
Existuje nějaká možnost, že bys mě...?
Ne! Ne!
Panebože. Vystoupila z letadla?
Vystoupila jsem z letadla.
Stop!
Ten večer byl opravdu velice náročný.
Vážně jsem si chtěl užít každou jeho minutu.
Věděl jsem, že končí, a nepřál jsem si to.
Adios, arrivederci, au revoir. Záběr jedna, pět kamer.
Tak co, nedáme si kafe?
-Jasně. -Tak jo.
Kde?
A stop.
Hned, jak to skončilo...
Podívali jsme se s Martou na sebe a já šel do kolen.
Jo, ten večer jsme si slušně pobrečeli.
Ani nevím, jak jsme ty scény tehdy zvládli.
Vzpomínám na tu chvíli, všichni jsme byli na konci chodby.
-Bylo to prima. Takový intimní. -Jo.
Když o tom dnes přemýšlím, cítila jsem tehdy emoce.
Nebyl to jen konec seriálu.
Byl to i konec deseti let vztahů.
Byli jsme na ten seriál doopravdy hrdí,
a když končí něco hezkého, je to smutné.
Ten večer, hned jak jsme skončili...
Stop!
... se začaly okamžitě bourat kulisy,
protože hned následující den se tam měl točit nějaký pilot.
Poslední den, když bourali kulisy,
bylo to jako dívat se na bourání rodného domu. Konec.
Skončili jsme na takové improvizované party,
kde všichni zůstali na scéně a seděli tam
a objednávali jsme si pizzu a pivo a lidi podepisovali stěny.
A byl to neuvěřitelně milý a dojemný večer.
Takže jsme se všichni podepsali?
-Wendy. -Jo, všichni jsme podepsali.
-Carlos! -Proč je tam dvacet, dvacet jedna?
-Jo, to je moje. -Cože?
-Co je to? -"Tady kadím."
Je to tak, tam...
Já to věděl.
Jasně, kdo jinej?
"Nejlepších 10 let mého života."
-"Lásku všem." -To jsem já.
-Pěkný. -Ne tak hezký jako moje.
Teď jsme tu, všech šest.
Liso, nenapadlo tě třeba někdy,
že bychom mohli natočit další díl nebo třeba film?
Je to něco, o čem jsi uvažovala?
-Ne. -Ne.
Bohužel. Ne.
Ne, protože to je všechno na Martě a na Davidovi,
a jak jsem byla svědkem, a zcela s tím souhlasím,
tak ten seriál ukončili moc hezky.
Životy všech vzaly hezký konec.
A museli by všechny ty hezké věci rozbalit,
aby z toho vznikly příběhy.
A já nechci, aby se odhalovaly příběhy zakryté happy endem. Jo.
Stejně tak už jsem v letech, jsem líná a říkám si "dost".
-Musíme se chovat dospěle. -Na něco se zeptám.
Kde myslíte, že by ty vaše postavy byly dnes?
-Kde je Rachel? -Rachel.
Myslím, že... vzali jsme se?
-Řekněme, že ano. -Fajn.
Tak jsme asi skončili jako manželé a máme děti.
-A ty si pořád hraješ s kostma. -Pořád si hraju s kostma.
-Tedy paleontologie. -Paleontologie, pořád totéž.
Joeyho to pokažý dostane. Nevím proč. Hraní s kostma.
Hraní s kostma.
Takže jste spolu. Jste šťastní. Máte děti.
Kde je Monica a Chandler?
Myslím, že má postava Monica je pořád hodně soutěživá.
Její děti asi ani nejsou... Už budou mít po vysoké.
Ale pořád má na starost prodej pečiva na základce.
Pořád dohlíží, aby fungovalo rodičovské sdružení.
A ty mě každý den rozesmíváš.
To jsem rád, že se se mnou taky počítá.
A co dělá Phoebe?
Phoebe si vzala Mikea. Asi budou v Connecticutu.
A mají děti.
A ona asi bude svoje děti hodně chránit,
protože budou trochu jiné než všechny ostatní děti.
Budou dělat umění a hudbu a tak podobně. Jo.
A kde je Joey?
Ten si asi otevřel prodejnu sendvičů na Venice Beach.
Přál bych mu to. Přál bych mu to.
-Proč ne? -Kéž by to tak bylo.
Tady je Courteney Coxová.
Má sestra ze seriálu.
To mě fakt dokáže rozbrečet.
Ale je to naposledy, co se nás někdo jako skupiny ptá,
jestli bychom chtěli pokračovat.
Za dalších 15 let už tohle dělat nebudem.
Ale na příští společnou večeři tak dlouho nečekáme.
Ne, to ne. To tedy rozhodně ne.
Dnes jsem si to fakt užil. Opravdu jo.
Když jsem sem jel, tak jsem fakt nevěděl, co mám čekat.
Věděl jsem, že bude bezva vidět zase těch pět lidí.
Ale netušil jsem, jaké to bude,
octnout se zase na place, v tomhle prostředí.
A je to...
Je to dost dobrý. Jo.
Jo.
Hlavně taky řekni, že když se všichni
sejdem na večeři, tak nebrečím.
-Jo, Jen nikdy nebrečí. -Ne, já...
Všechno to bylo úžasný. Všechno do sebe zapadlo.
Stali se z nás nejlepší přátelé... Byla to všechno chemie.
Změnilo nám to život, už navždy bude jiný.
Nejen pro nás, ale i pro lidi, co se dívali.
Je to prostě prima pocit, který v sobě budeme mít navždy.
Vážně jsem vám vděčná a mám vás moc ráda.
-Mám vás moc ráda. -Já taky.
-Ty jsi Courteney? -Jo, Courteney.
Nejlíp bych to popsal tak,
že když po seriálu někdo z nás na party nebo společenské akci
narazil na kolegu ze seriálu, byl konec akce.
-Protože... -Proseděl s tím druhým...
... proseděl s ním celou noc.
-Je to tak. Pamatuju si to. -Takhle to bylo.
Omluvili jste se těm, se kterými jste byli,
ale oni museli pochopit, že dorazil někdo výjimečný,
a pak jste s ním proklábosili zbytek toho večera.
-A tak to je... -Pláču, protože je to pravda.
Tak to fungovalo.
A tak to určitě funguje pro každého z nás.
Takhle to je.
-Budu brečet. -Fajn, mám kapesníček.
Díky. Vezmu si ho.
-Je otestovanej na covid. -Díky, beru si ho.
-Otestovanej na covid? -Přesně tak.
Dámy a pánové, hrdinové seriálu "Přátelé".
VZPOMÍNÁME S LÁSKOU
České titulky Petr Miklica SDI Media ČR 2021