"Prietenii tăi" a avut zece sezoane, din 1994 până în 2004.
După episodul final,
cei șase actori au mai fost doar o dată împreună în aceeași încăpere.
Până azi...
- Deci cred că a sosit clipa... - Da.
Cred că da.
Trebuie să vă duceți chiar acum la noua casă sau aveți ceva timp ?
- Avem ceva timp. - Mergem să bem o cafea ?
- Sigur. - Bine.
Unde ?
17 ANI MAI TÂRZIU
E frumos ! Uitați-vă...
Doamne...
În atâtea episoade...
Lisa cânta la chitară acolo,
Jen și eu ne-am sărutat prima dată... Pilotul... mi s-a deschis umbrela...
Nemaipomenit...
Da... Unde sunt toți ? Vreau să-i văd !
Dumnezeule !
- Acest "Oh !" - Ce bucurie ! Bună !
Bună ! Dumnezeule...
- Bună ! Miroși frumos. - Și tu, la fel.
Uită-te la asta !
- Asta nu fusese scoasă ? - Ba da. Parcă nu mai era.
A fost aici la început, dar...
- Ne tot... - Stătea în cale.
"Scuze, grinda te-a ascuns vederii."
După cum probabil o să ne încurce și azi.
Știu și eu...
- Uneori, e o alegere. - Așa...
Cât de nebunesc e lucrul ăsta ?
- Aud pe cineva. - Mi-au dat lacrimile.
- Floosh ! - Joo !
E uimitor !
- Bună ! - Ce mai faci ?
Dumnezeule mare !
Ce ciudat ! Unde-i cutia cu șervețele ?
Salut !
- Ce faceți aici ? - Te așteptăm !
Dumnezeule ! Ce mai faci ?
- Uită-te la tine ! Și la tine ! - Bună !
E grozav...
- E prea ciudat... - Uitați-vă la asta !
Vă amintiți când încăpeam toți pe ușa aia ?
Mă trec fiori.
E atât de ciudat... Nu te uita la mine.
Uitați-vă la asta !
Oare Courteney mai are replicile scrise pe masă ?
Știți care e deosebirea ? Știți care e nebunia ? Serios ?
Nu știam că face asta. Am văzut și am întrebat "Ce-i asta ?"
Ea zice "Vezi-ți de treaba ta."
Așa că, înainte să înceapă filmarea, am șters tot.
- Nu... - S-a făcut foc și pară pe mine.
- Sau avea scenariul în chiuvetă. - Asta îmi amintesc.
Era mereu un scenariu în chiuvetă. Nu știam de ce.
Era al lui Courteney.
Bravo ei. Dumnezeule !
- Pe bune ?! - C.C. !
- Și tu ai plâns ? - Da.
- Bine. - Sigur că am plâns.
Ce mai faci ?
- E mai greu decât îți închipui. - Uită-te la tine !
Miroși frumos, Court.
- Bună ! - Dumnezeule ! E o nebunie !
- Îți amintești seara aia ? - Care ?
Aveai... Nu-mi amintesc care episod era.
Dar aveai un discurs important. Te chinuiseși cu el toată săptămâna.
Și l-ai scris pe masă.
Eu nu știam că ai făcut asta.
L-am văzut, te-am întrebat și tu mi-ai zis să-mi văd de treaba mea.
Așa că, atunci când nu erai atentă, l-am șters înainte de filmare.
- Urât din partea ta. - Și te-ai înfuriat tare pe mine.
- Nu știam că ai făcut asta ! - De ce l-ai șters ?
Ca să te scot din sărite.
Aveam atâtea replici ascunse printre merele astea !
- N-am știut ! - Uneori, da.
Am probleme cu memoria.
- A venit Matthew Perry ! - Cred că... E atât de...
- Bună ! - Bună, Matt !
- Matty ! - Looshy ! Bună !
- Mai mult nu puteai să întârzii ? - Salut !
- Ce mai faci, frate ? - Bună, Cox Doi !
Matty...
- Ce mai faci, amice ? - Bine.
- Uită-te la noi ! Dumnezeule ! - Chestia asta e o nebunie.
Vouă vi se pare mai mic spațiul ? De aici până acolo.
- Nu mi se pare mai mic. - Mi se pare la fel.
- Peretele ăla a fost întotdeauna mov ? - Dumnezeule !
Ai înnebunit, e clar.
- E incredibil. - Așa e. Toată chestia asta.
Lipsește ceva... Borcanul cu fursecuri original e acasă la Lisa Kudrow.
Voi ați luat ceva de pe platou ? Eu am luat o cană pentru cafea.
Eu am mingea originală de la masa de fotbal.
- "Ce e vechitura asta..." - Trebuia să iei toată masa.
Am spart-o ? Îți amintești ? Am făcut-o zob.
- Da ? - Atunci, aia ce e ?
E înainte de a fi distrusă. Ne întoarcem mai mult în timp.
Trebuie să mă uit la serialul ăsta.
- A fost bun ! - Am mingea originală.
- A avut momentele lui. - Așa am auzit și eu.
PRIETENII TĂI REUNIUNEA
Mulțumesc ! Sunteți foarte amabili !
Vă mulțumesc foarte mult că ați venit aici în seara asta.
Să fim sinceri... niciunul dintre voi nu avea alte planuri.
- Distracție plăcută. - Începe ! Avem emoții ?
- Avem ! - O să ne distrăm.
...împreună pe o scenă, pentru prima dată de ani și ani !
Doamnelor și domnilor, Jennifer Aniston, Courteney Cox,
Lisa Kudrow, David Schwimmer, Matthew Perry și Matt LeBlanc !
Actorii serialului "Prietenii tăi" !
Actorii din "Prietenii tăi" !
Va trebui să vă înghesuiți puțin. Luați loc. Uitați-vă la asta !
- Sunteți toți aici ! - Bună !
Salut, James Corden !
Nu vă pot spune cât e de incredibil să fiu aici cu voi toți acum.
Și filmăm în fața emblematicei fântâni,
unde s-a realizat genericul de început.
Este foarte frumoasă.
Face, însă, zgomot, și e greu...
e greu să iei un interviu.
Așa că fiți atenți aici. Uitați-vă ce putere ! Stați...
Gata. Bine.
- Ai superputeri. - Da. Știu.
- Ești încă tare ! - Dacă am fi știut acum atâția ani...
Cum vă simțiți ? A fost o zi plină de emoții pentru voi toți.
Cum vă simțiți acum, că sunteți împreună toți șase ?
A fost fantastic și emoționant.
Și am reintrat, literalmente, în atmosferă... ca de obicei.
David, cum ți s-au părut momentele astea ?
Pline de emoție. Și foarte distractive.
După șocul inițial de a fi toți împreună, în aceeași încăpere,
cred că toți am reintrat...
Ne-am reluat glumele obișnuite, de parcă am fi o familie.
- Așa că a fost... - Ne-am întors în timp.
- În anii 2000.
Cât de mult țineți legătura ?
De ținut, ținem legătura.
- Poate nu zilnic... - Sigur.
Dar legătura dintre noi e atât de puternică, după ce...
Muncind împreună la acest serial, am creat o relație foarte strânsă.
Când trimiți un SMS sau suni pe cineva din grup, răspunde imediat.
- Și sunt alături de tine. - Matthew, cine nu răspunde ?
Cu mine nu ia nimeni legătura.
O să vă spun niște date statistice.
Deci, prieteni... ați turnat împreună 236 de episoade.
Serialul a fost difuzat în peste 220 de teritorii.
A fost serialul de comedie numărul unu șase sezoane în șir,
cu o medie de 25 de milioane de telespectatori pe săptămână.
52 de milioane de oameni au privit episodul final.
Serialul a fost urmărit de peste 100 de miliarde de ori
pe toate platformele.
Și seara aceasta...
- E mult ! - ... e o sărbătorire a acestui lucru.
Și creatorii serialului se află în seara asta în public.
Marta Kauffman, David Crane, Kevin Bright sunt acolo !
Ei au creat serialul.
Sunt producător executiv și, uneori, regizor al serialului "Prietenii tăi".
Numele meu e Kevin Bright.
Sunt co-creatoarea, producătoarea executivă și scenarista Marta Kauffman.
Sunt co-creator și producător executiv al serialului "Prietenii tăi".
Sunt David Crane.
Când aveam 20 și ceva de ani, Marta și eu locuiam la New York.
Eram câțiva prieteni foarte buni.
La 20 și ceva de ani, în New York, încercam să ne câștigăm traiul
și să găsim dragostea.
Și ne-am zis că am putea transforma asta într-un serial.
Ne-am inspirat din experiența rudelor și a prietenilor, și numele...
L-am botezat pe Chandler după un prieten al meu.
Ne-am inspirat din viețile noastre.
Ne intriga ideea de a crea un grup adevărat.
Nu un personaj principal care are prieteni.
Nu. Totul e axat pe prieteni.
Le urmărim tuturor poveștile, în mod egal,
ceva ce consideram că nu mai văzuserăm până atunci.
Tema, pe scurt, era acea perioadă din viață
când prietenii tăi sunt familia ta.
- Vrei să vezi "zona" asta ? - Da.
- Știam că ai să faci asta ! - Când ai mai bătut tu la ușă ?
Numai la reuniune.
A revenit grinda !
Îmi amintesc cum auzeam glume, din baie...
- Știu ! Baia ! - "Nu..."
Prostioare pe care le făceai tu.
- Ai fost alături ? - Nu.
- Vino ! - Ce e aici ?
Fotoliile sunt aici !
Da...
Cred că la camerele astea e nevoie de un singur operator.
Pe atunci, erau trei operatori la o cameră. O echipă uriașă.
Cu patru camere, "coregrafia" era incredibilă.
Îți amintești episodul în care nu ne-am ridicat din fotolii ?
Da.
Pizza e pe drum. Ți-am zis că nu va trebui să ne ridicăm.
La începutul săptămânii, după citirea pe roluri,
ai venit la mine și ai zis "Sună foarte stupid."
Și eu am zis "Tocmai aici e geniul." Și tu ai zis
"Poate că ne putem amuza cu asta." Și pe urmă ne-am distrat pe rupte.
Și dacă ne vine să facem pipi ?
Anulez sucurile.
- Stau în fotoliile lor. - Nu se poate. Pe bune ?!
- Matty, ce mă bucur să te văd... - E grozav.
Schwimmer, episodul în care vă aruncați o minge
și nu aveați voie s-o scăpați...
- Nu-mi amintesc asta. - Să-i întreb pe băieți.
- Ce fel de minge era ? - Una mică, moale. Băieți !
Vă amintiți episodul în care vă tot aruncați o minge
și n-aveați voie s-o scăpați ?
- N-aveam voie, da. - Deci voi doi ați fost !
Toți au sfârșit prin a participa. Și Schwimmer era în joc.
Nu-și amintește.
Vrei să mâncăm ceva ?
Sau vrei să vezi cât timp putem să aruncăm mingea de la unul la altul ?
- Chestia cu mingea. - Da ?
Uite cât suntem de bătrâni. Așa arătau laptopurile.
- Mi-l amintesc. - E atât de greu !
Să ne uităm la cabine !
- Asta e a lui Jennifer, pe veci. - Camera mea !
Parchetul meu !
- Luați prânzul împreună în fiecare zi. - Da.
În primii doi ani, am luat toate mesele împreună.
- Așa e. - Chiar și în weekend.
- Ne uitam împreună la episoade. - Eram inseparabili toți.
- La o masă mare. Enger gătea... - Pare mai mic acum.
Nu se poate. Doar n-am crescut.
- Vorbește în numele tău. - Taci !
Să vorbim despre episoade preferate. Fiecare are niște episoade preferate.
Vreau să știu care sunt ale voastre.
Îmi plac cele de Ziua Recunoștinței, dar și...
Mi-a plăcut cel în care am pierdut apartamentul.
- Cu jocul cu întrebări, cu embrionii. - "Cel cu embrionii".
Dar jocul cu întrebări a fost foarte distractiv. Și ne-a răscolit mult.
Nu pot să cred că sunteți de părere
că tu și Chandler ne cunoașteți pe mine și pe Rachel mai bine decât vă știm noi.
Păi, așa e.
Ce o enervează cel mai tare pe Monica ?
- Animalele îmbrăcate ca oamenii. - Corect !
Ce nume apare pe eticheta cu adresa ?
- Chandler Bing ! - Nu !
"Dra Chanandler Bong".
Dacă vom câștiga noi, trebuie să se descotorosească de cocoș.
E interesant !
Dacă vom câștiga noi... vă luăm apartamentul.
- Ce slujbă are Chandler Bing ? - E un transponder... transponster !
Ăsta nici măcar nu e cuvânt !
- Dumnezeule ! - Nu !
Da !
Bine... Testul e pregătit.
Fiecare echipă va răspunde la un set de întrebări.
Categoriile sunt "Frici și lucruri care vă irită", "Istorie antică",
"Literatură" și "Totul e relativ".
Dăm cu banul ca să vedem care echipă începe.
Bine !
De data asta, alegeți. Acum !
Bine... Cap !
- E pajură ! Băieții sunt primii. - Bine !
Alegeți categoria.
- "Istorie antică". - Bine.
Rachel i-a scris lui Ross o scrisoare
și i-a cerut s-o citească înainte să fie din nou împreună.
- Câte pagini avea scrisoarea ? - 18 pagini !
- La naiba ! - 18 pagini...
- Față și verso ! - Față și verso e corect !
Dumnezeule ! E bine !
- Asta e scrisoarea. - Cine primește punctele pentru asta ?
- Poftim ? - Eu !
- Doamnelor, alegeți o categorie. - "Totul e relativ".
- Da.
- Recunoașteți această voce ? - "Asta e maimuța mea !"
Domnul Henkel !
- Domnul Winkel... Hinkel ? - Hinkel.
- Stai... serios ? - Nu ? Cum îl cheamă ?
- Mai spune o dată ! - Putem să auzim din nou ?
- Știm noi ! - Stai... "Asta e maimuța mea !"
E tipul care locuiește jos.
- Și numele lui e... - Domnul Rickles !
- Nu ! - Știu eu !
- Nu e rândul tău !
Rugăm vocea misterioasă să se arate !
E Larry Hankin, în rolul dlui Heckles !
- Heckles ! - Eu am zis "Larry Hankin".
Îmi datorați o pisică și o gofră !
A fost Larry Hankin !
De ce nu primesc puncte fiindcă am știut numele lui ?
- Băieți, e rândul vostru. - "Literatură".
- Bună alegere, domnilor... - Mulțumim.
Literatură !
Conform Monicăi, câte zone erogene are corpul unei femei ?
- Șapte. - E corect, Courteney ?
E corect. Șapte.
Bine... Doamnele !
- "Istorie antică" ! - "Istorie antică".
Știți ce ? O să am nevoie de puțin ajutor cu întrebarea asta.
- Doamne... - Domnilor !
Acest cvartet i-a "livrat" lui Rachel un mesaj de la Ross.
Puteți completa versurile ?
Unu, doi, trei !
"Felicitări pentru prima săptămână la slujba ta cea nouă."
"Nu va trece mult și te vor face 'boss'."
"Și știi cine va fi alături de tine să te susțină."
"Al tău singur și unic iubit..."
Al tău...
- "Ross". - "Iubit".
- Nu e "Ross" ? - Stai...
- Vi se pare că sună bine ? - Stai...
- "Al tău singur și unic iubit..." - Domnilor ?
"Iubit Ross..."
"Iubit Ross". E corect, domnilor ?
"E plăcut să ai un iubit."
"Credinciosul, afectuosul tău iubit, Ross ! Ross !"
- Mulțumesc, băieți. - Vă mulțumim !
Cred că "Prietenii tăi" are magia sa
deoarece fiecare personaj e atât de aparte,
încât ar putea avea un serial numai al său.
REESE WITHERSPOON Actriță laureată cu premiul Oscar
- Da ? - Bună ! Rachel e aici ? Sunt sora ei.
Când m-a întrebat agentul meu:
"Vrei s-o interpretezi pe sora lui Rachel Green în "Prietenii tăi ?",
mi-am zis: "Am câștigat la loterie ?"
Asta care soră e ? Aia răsfățată sau aia care a mușcat-o ?
- Tati mi-a tăiat fondurile ! - Lasă. Știu.
Unul dintre cele mai grozave aspecte a fost că am jucat o scenă
în care eu sunt în apartament și Joey intră și spune...
- Bună, ce faci ? - Să nu...
Era replica lui reprezentativă, și eu am fost foarte entuziasmată.
Să privești un personaj faimos spunându-și replica faimoasă ? Zău...
E Phoebe ! Putem vorbi cu Phoebe !
Dacă te gândești la Monica, la Phoebe sau la Rachel,
fiecare dintre ele e un personaj principal.
Dar, când sunt împreună, schimburile de replici sunt grozave,
toți actorii joacă perfect și chimia dintre ei e nemaipomenită.
- Bine... - Nu !
- Joey, am jurat că n-o să spunem ! - Nu vor înțelege niciodată.
Trebuie să spunem ceva ! Nu mai pot să țin în mine, mă arde de viu !
Eram amuzanți, erau captivanți,
își cunoșteau personajele atât de bine și lucrau atât de bine împreună...
Emanau sentimentul că se iubesc sincer între ei.
- Monica... - Mai cu emfază !
- ... a fost înțepată de o meduză. - Bine !
M-a înțepat. Foarte tare.
Nu puteam să stau în picioare ! Nu puteam să merg !
Eram la trei kilometri de casă ! Eram speriați și singuri.
N-am crezut că am putea ajunge la timp.
Durerea era prea puternică...
Și eu eram obosit după ce săpasem groapa aia uriașă.
Și atunci, Joey și-a amintit ceva.
Văzusem ceva pe Discovery.
Stai ! Și eu am văzut aia pe Discovery.
Despre meduze și ce să faci dacă...
Ai... făcut pipi pe tine ?!
N-aveți voie să spuneți asta ! Voi nu știți !
Credeam că o să leșin de durere.
Oricum, am încercat, dar n-am putut.
Nu mă puteam contorsiona atât, așa că...
Monica se uită la Joey !
Exact, i-am sărit în ajutor.
E prietena mea și avea nevoie de ajutor.
Dacă ar fi nevoie, aș face pipi pe oricare dintre voi.
Numai că... n-am putut.
Am avut trac.
Voiam să ajut, dar presiunea era mult prea mare, așa că...
Am apelat la Chandler.
Joey tot țipa la mine: "Fă-o acum !"
Uneori, noaptea târziu, încă aud țipetele lui.
Asta, fiindcă uneori țip prin perete, ca să te sperii.
- Și... stop. - Eu râdeam în scena aia.
Vă amintiți prima noastră citire pe roluri ?
Atunci v-am văzut prima dată.
Nu-mi amintesc cum... Dar îmi amintesc cum erați îmbrăcate.
- Incredibil ! - Nu-mi amintesc ce purtau băieții.
Îmi amintesc ce purtați tu și Courteney. Atât.
Eu ce purtam ?
O bluză albă, cu dantelă, în stil hippie.
- Încercam să fiu Phoebe. - Erai Phoebe. Și erai în blugi.
Și Courteney purta un tricou roz, cu decolteu rotund, cu alb pe margine.
Îmi amintesc doar că atunci ne-am cunoscut toți.
Sau cel puțin eu îmi amintesc că atunci v-am cunoscut pe toți.
Nu-ți amintești cum eram îmbrăcat ?
Asta nu, dar îmi amintesc că ai fost primul pe care l-am văzut.
Și mi-am zis: "Bine..."
"Deci de-asta n-am primit atâtea roluri în toți anii ăștia."
"Ăsta e 'armăsarul'. Uite-l aici. Normal că el e Joey."
Și apoi, când v-am auzit pe toți pentru prima dată...
- M-ați dat pe spate. - Eu asta îmi amintesc.
Mi-am zis că fiecare este perfect distribuit.
- Da... - Asta-mi amintesc.
Atribuirea rolurilor a fost foarte dificilă.
Mult mai dificilă decât ne-am fi așteptat.
Am văzut aproximativ un catralion de actori.
Au fost atâtea scenarii în care n-ar fi fost acești șase oameni.
Ar fi fost un serial cu totul diferit.
Îl văzuserăm pe David pentru alt rol,
pentru un pilot pe care-l făcuserăm cu un an înainte.
Ne rămăsese în minte expresia lui de câine plouat.
Cu asta am pornit când am început să-l creionăm pe Ross.
Am încercat să-l luăm pe David. David nu mai făcea televiziune.
Avusese o experiență neplăcută cu un alt serial.
Se mutase înapoi la Chicago, ca să facă doar teatru.
A trebuit să-l implorăm. "Am scris asta pentru tine !"
Cred că i-am trimis coșuri-cadou.
Nu-mi aduc aminte de vreun coș-cadou.
Credeam că i-am trimis doar scenariul.
L-am asigurat că, oricare ar fi fost experiența lui în trecut,
de data asta va fi altfel. Și... ni s-a alăturat.
Bun ! Aveam unul !
Am văzut multe actrițe pentru rolul lui Phoebe, fără niciun rezultat.
În timpul ăsta, Jeffrey, soțul meu,
scria și producea la "Nebun după tine"
și a zis: "Phoebe e chiar aici. E Ursula, chelnerița."
Poftim.
- Vă mai aduc ceva ? - Nu, mulțumim.
Bine, atunci, vă aduc nota de plată.
- O am aici. - Grozav ! Bine.
Se vedeau multe dintre trăsăturile lui Phoebe,
dar în "Nebun după tine" era puțin mai enervantă.
Phoebe era o imagine mult mai pozitivă.
Lisa a venit și a luat audiția cu brio.
A făcut nu doar tot ce speram, dar a ridicat materialul la un alt nivel.
Lisa Kudrow a fost al doilea actor distribuit în serial, după David.
Asta s-a întâmplat la început, așa că am crezut că suntem pe val.
Dar au urmat două luni și jumătate în care n-am distribuit pe nimeni.
Matt LeBlanc, dacă-mi amintesc bine,
avea vreo 11 dolari în buzunar când a dat proba.
Poate 9. În orice caz, nu mulți.
Am văzut mulți băieți cu talent actoricesc,
băieți cărora le plăceau femeile, dar nu erau haioși.
Atunci a venit Matt, și, deodată, la el, replicile erau amuzante.
Nu avusese multe roluri înainte.
Mai apăruse într-un serial, dar nu jucase foarte mult.
Matt n-a precupețit nimic, a venit la audiție la NBC cu un alt actor,
a fost foarte bun și a primit rolul lui Joey.
Amuzant aici e faptul că
celălalt actor a jucat și el în serial, în episodul "Cel cu Unagi",
interpretându-l chiar pe falsul geamăn al lui Joey.
Ce mai faci ?
Nu ! Cu accentul pe "mai" !
"Ce mai faci ?" La naiba, Carl ! Du-te și așteaptă pe coridor !
Ce vă amintiți de la audiții ?
Eu îmi amintesc că mă dusesem de câteva ori
și cred că ajunsesem pe lista scurtă.
Mă dusesem cu un prieten, ca să-mi dea replica, și el a zis:
"Deci serialul e despre prieteni ? Doar un grup de prieteni ?"
"Da, într-un fel." Și el zice: "Atunci, ar trebui să mergem să bem ceva."
Iar eu am zis că e o idee bună.
Ca să nu mai lungesc vorba,
m-am trezit în miez de noapte, în apartamentul lui,
și aveam nevoie la baie, dar m-am ridicat prea repede.
Și... nu pot să cred că spun asta... dar...
Mi s-a rupt filmul, cum vi se întâmplă și vouă,
și am căzut cu fața în vasul de toaletă.
M-am lovit la nas de marginea toaletei
și mi s-a desprins o bucată uriașă de carne.
Mă uitam în oglindă, și sângeram. "Dumnezeule !"
Și a trebuit să mă duc la importanta audiție finală.
Cu o coajă mare și urâtă pe nas.
Și Marta Kauffman zice: "Ce ai pățit la față ?"
I-am spus adevărul și am primit rolul, așa că...
- Auzi ! - Nu ? Așa a fost.
David, știu că pe vremea aceea jucai mult în teatru.
Ce te-a atras la "Prietenii tăi" de te-a convins să vii ?
Marta și David mi-au spus clar
că scriseseră rolul lui Ross cu vocea mea în minte.
Și îmi spuneam "Nu înțeleg." O insectă !
Nu ! S-a dus ?
Nu, e aici !
E doar o scamă ! E în ordine.
A fost de-adevăratelea ? Mai e ?
- Nu mai e. - Pot să spun...
Important e... că ne-am ocupat de asta cum se cuvine.
Da.
- Chiar ai reacționat ca Phoebe ! - A fost minunat.
A fost mult mai amuzant decât povestea mea. Sincer !
Ne dădeam de ceasul morții s-o găsim pe Monica
și pe atunci o vedeam pe Courteney mai degrabă în rolul lui Rachel.
Am discutat cu Courteney Cox și ea ne-a explicat
de ce nu considera că e o Rachel.
Și că ea însăși e mai degrabă o Monica.
Și avea dreptate.
Courteney i-a adus personajului o bucurie incredibilă.
Apăruse într-un clip al lui Bruce Springsteen
și cu Michael J. Fox în "Legături de familie". Deci Courteney era cunoscută.
Nu destul încât serialul să devină "Courteney Cox Show",
lucru de care ne-am ferit tot timpul. Nu voiam vedete.
Dar tot ce a adus Courteney acestui rol
a îmbogățit imaginea Monicăi mult mai mult decât avuseserăm de gând.
Am crezut că rolul lui Chandler va fi cel mai ușor de distribuit.
Fiindcă el nu e doar un personaj. Face glume adevărate.
Și mi-am zis că o să meargă ca pe roate.
Și am văzut actor după actor, și nu erau amuzanți.
Lucraserăm cu Matthew Perry la "Viața ca-n filme".
Și când Matthew a citit dialogul,
acesta a devenit scânteietor și plin de viață.
Pentru prima dată în procesul de distribuire a rolurilor,
am știut că avem un personaj adevărat și că el e singurul care-l putea juca.
Exista doar o mică problemă. Era deja angajat într-un alt serial de comedie.
Era despre mânuitori de bagaje în viitorul aeroportului LAX.
Ceva total aiurea.
Distracție plăcută în Los Angeles !
Apropo, parcul Griffith are cele mai bune zone pentru picnic.
Mulțumesc. Ești nespus de neînsemnat.
Cineva de la Warner Bros. a asistat la filmările pentru "2194"
și și-a zis: "N-are nicio șansă."
"Puneți-l în Prietenii tăi. O să fie bine."
Brusc, ne-am zis: "Uite-l pe Chandler al nostru" !
Tocmai am câștigat un milion de dolari !
Felul în care spune replicile le face să fie ale lui.
Are un mare talent pentru comedie.
Rachel a fost rolul cel mai greu de distribuit și ultimul.
Putea fi un personaj foarte antipatic.
E o fată incredibil de egoistă, preocupată de sine, răsfățată...
În mâinile cui nu trebuie, Rachel nu place.
Am văzut o grămadă de alte actrițe.
Unele veneau chiar în rochie de mireasă ! Și niciuna...
Nu te îndrăgosteai de ea și era nevoie de asta,
fiindcă trebuia să simți ce simte Ross. Și atunci a intrat Jennifer.
Jennifer avea aceeași problemă ca Matthew.
Juca deja într-un serial numit "Muddling Through".
Mănânci friptura aia sau te cerți cu ea ?
Madeline, friptura asta trebuia să fie în sânge.
Gidney, ia zi... Cât de des avem noi friptură în meniu ?
- Aproape niciodată. - Exact.
Deci localul ăsta n-are așa ceva "în sânge".
Și filmaseră deja șase episoade,
așa că era ceva mai mult decât doar un pilot.
Ne-am asumat marele risc de a o distribui,
de a o împărți cu celălalt serial și de a vedea cine câștigă.
Și am filmat nu doar episodul-pilot,
ci, probabil, trei episoade din "Prietenii tăi",
în timp ce celălalt serial se difuza încă.
Dacă CBS ar fi decis să-l continue pe acela...
ar fi trebuit să refacem primele trei episoade din "Prietenii tăi".
Jennifer avea o căldură, o sinceritate și o autenticitate
care te făceau să treci cu vederea
toate aspectele pentru care altfel ai fi judecat-o.
Am sperat că asta nu va fi o problemă.
Mulțumesc.
Tăiați ! E bine !
Exact ! Matthew și Jen, voi jucați în alte seriale.
Jen, care a fost prima ta impresie despre restul distribuției
când i-ai cunoscut, în sfârșit, când a fost clar că vei juca în serial ?
În primul rând,
eram deja plină de episoade pilot eșuate. Făcusem câte unul pe an.
Îmi ziceam "Faci un episod pilot pe an, câștigi niște bănuți,"
"apoi faci un alt pilot."
Îmi amintesc că stăteam cu acești cinci oameni
și-mi ziceam "E cel mai grozav grup, e cel mai grozav scenariu."
"Trebuie să fac asta."
Și, cu cenușă-n cap și jalba-n proțap,
m-am dus la producătorul serialului în care jucam,
fiindcă acum eram distribuită în două seriale,
și i-am zis: "Te rog, scoate-mă din serialul ăsta."
"Ador serialul în care joc acum. N-am nimic cu al tău."
"Dar îi iubesc pe oamenii ăștia și mă distrez atât de tare..."
Și el spune... "Am văzut serialul ăla."
"Și-ți spun ceva: serialul ăla n-o să facă din tine o vedetă."
"Serialul ăsta o să facă din tine o vedetă."
- Cu asta am zis tot. - El se află aici în seara asta !
- Acel producător se află aici acum... - Nu !
Îmi pare rău...
- Băieți, e rândul vostru. - "Totul e relativ".
Când era în Las Vegas, Joey își găsește "geamănul identic la mâini".
N-ai da bani buni ca să vezi niște mâini identice cu astea
puse în valoare într-un fel de... loc de divertisment ?
Dacă pleci acum, îmi tai mâna și ți-o fac cadou.
Dintre acești "candidați"...
... vă rog să identificați "geamănul la mâini" al lui Joey.
- Al doilea sau al treilea. - Eu cred că e al doilea.
- Crezi că e al doilea ? - Cred că e al doilea.
- Numărul doi ! - E corect !
- Thomas Lennon ! - Mă bucur foarte mult să vă văd !
Doamnelor, e rândul vostru.
- "Frici și lucruri care vă irită". - "Frici și lucruri care vă irită" !
- Mai tare, Court.
Doamnelor, cineva a lăsat un mesaj pe robotul telefonic.
Puteți identifica vocea ?
Matt, poți să apeși pe buton ?
"Oameni buni, mă retrag în sfârșit din oftalmologie"
"și aș dori să veniți săptămâna viitoare la petrecerea de pensionare."
- Tom... Scuze. - "Să-mi spuneți dacă puteți veni."
- Tom Selleck ! - Tom Selleck !
Dumnezeule, n-am zis asta ! Stai... ai părut foarte dezamăgit.
E în ordine. Rog vocea misterioasă să-și facă apariția !
Cum ar putea să nu fie el ?
Uite cine e !
Tom Selleck, oameni buni !
Bună !
- Iei loc o clipă ? - Ce mai faci ?
Mă bucur să te văd, amice.
Tom, tu vei citi o întrebare-bonus.
- Bine. - Doamne... Bine.
Se știe că Monica l-a ales pe Chandler în favoarea lui Richard.
Cu ce se ocupa Chandler ?
Dumnezeule...
- Gândiți-vă bine. - Eu zic "transponster".
Nu ! Pentru asta am pierdut apartamentul !
- Cred că n-am aflat niciodată. - "Transponster" sună bine.
- Da. - "Transponster" nu e corect.
Asta am zis și eu. Cuvântul ăsta nici nu există. Și am pierdut cu el !
- Răspunsul este... - Tom are răspunsul !
Nimeni nu știe.
- Ăsta e răspunsul. - Asta am zis și eu !
- Ăsta e răspunsul ! - Da, ăsta e răspunsul.
- Cred că fetele au câștigat. - Și eu cred la fel.
- Dar n-au... - Ba da, am zis că nu știe nimeni.
Fetele sunt câștigătoarele !
Cum a început să fie difuzat, serialul a găsit ecou în rândul oamenilor.
Când ați început să simțiți că acele schimbări despre care vi se spusese...
Că lumea începea să se schimbe ?
- În vară. - Da.
Când am revenit pentru al doilea sezon, era deja cu totul altceva.
Cred că oamenii începuseră să-și arate preferința,
și noi eram cam speriați.
"Ce vreți ?" La început, te dezechilibrează.
Nimeni nu te pregătește pentru cum va fi.
Îmi amintesc că odată, pe la mijlocul săptămânii,
nu-mi amintesc ce zi era. Nu contează.
- Le zice luni, marți, miercuri... - Da, partea asta o știu.
Însă... la televizor erau știri.
Și văd ecranul împărțit în șase casete.
Cu câte un cadru aerian în direct, cu fiecare dintre casele noastre.
Iisuse !
Îm amintesc că mă uitam la asta și-mi spuneam: "Ce..."
Și auzeam elicopterul deasupra casei. "Ce naiba ?!"
Mă uit mai de aproape și acoperișul meu era varză !
Așa că, după ce s-a îndepărtat elicopterul,
am luat scara, m-am urcat pe acoperiș
și am descoperit niște găuri prin care intra apa.
A trebuit să chem un meșter să-l repare.
Chestia e că...
Nimeni nu trecea prin ce treceam noi, cu excepția celorlalți cinci.
Asta a fost foarte...
N-aveai pe umărul cui să te plângi, în afara grupului.
Și cred că asta a creat...
Ni s-a imprimat pe creier faptul că suntem, de fapt, o familie.
Familia noastră nu înțelegea prin ce trecem.
Prietenii noștri cei mai apropiați nu înțelegeau. Ne sprijineau, dar...
Familia mea era mai copleșită decât mine de statutul de vedetă.
Singurii care știau cu adevărat cum e erau ceilalți cinci.
Ați primit o versiune modificată...
Făceam un serial și munceam din greu.
Dar abia când am trecut odată prin aeroport...
Nu-mi amintesc unde mă duceam, dar ei erau pe toate revistele.
Și mi-am zis "Dumnezeule mare, e o nebunie !"
Tema melodică a devenit un mare succes la un post de radio.
Când am auzit-o în mașină, într-o zi, mi-am spus:
"Ăsta nu-i un serial de televiziune obișnuit."
Au apărut pe coperta revistei Rolling Stone ! Eram un serial TV !
Intraseră în spiritul timpului ! Nu știu când s-a întâmplat asta.
Jennifer e superbă.
De ce e un asemenea fenomen ? Îi stă foarte bine. E spectaculos.
Într-o zi, îmi lăsam copiii la școală și m-a oprit rabinul meu
și m-a întrebat despre Ross și Rachel, când vor fi împreună și cum.
Oriunde eram, brusc se adunau mii de oameni.
Parcă venise trupa Beatles !
Toată lumea țipa, în spatele baricadelor. Nebunie totală !
La revedere !
Odată ce "Prietenii tăi" s-a difuzat la nivel global,
cred că eram traduși în 18 limbi.
Oriunde m-am dus, din Iordania până în India, toți știau "Prietenii tăi".
Mama mi-a cumpărat DVD-urile cu întregul serial
când eram în școala elementară.
"Prietenii tăi" m-a ajutat foarte mult să învăț engleza
și serialul m-a învățat multe despre viață și prietenie adevărată.
Iubim "Prietenii tăi" !
Oare ai putea purta și mai multe haine ?
Ochii mei !
Perversule !
Taci !
"Pisică mirositoare... Cu ce te hrănesc ei oare ?"
Scuzați-mă ! Da, băieții zgomotoși !
Am devenit fani "Prietenii tăi" în primul an de facultate.
Eram prea timizi ca să vorbim cu fete, așa că "Prietenii tăi" a fost un mod
de a ne ridica moralul, de a ne face mai încrezători
și capabili să ne facem noi prieteni, în special, în rândul fetelor.
Da, iubire...
Episodul meu preferat din "Prietenii tăi"
este cel în care Monica îl cere pe Chandler în căsătorie.
După ce l-am văzut, am știut că așa vreau și eu să rog
sufletul meu pereche, pe soțul meu, să se însoare cu mine,
și exact asta am făcut.
Eu sunt o mamă singură
și societatea ne împinge să ne mărităm cu primul bărbat care ne cere mâna.
Dar, ca femeie, trebuie să preiei controlul asupra vieții tale.
Privind acel episod, mi-am zis
că și eu pot prelua controlul propriei mele relații.
Ne-am logodit !
Acum un an,
tata s-a plâns că nu-și poate ridica servieta cu mâna stângă.
A doua zi a fost diagnosticat cu o boală terminală, numită SLA.
Mă luptam cu depresia. Traversam o perioadă neagră.
Nu voiam să ies, nu voiam să mănânc.
Ceea ce a urmat a fost o bătălie pentru mine.
Chinul de a vedea singurul om pe care l-am iubit vreodată
cum e, pe zi ce trece, tot mai aproape de moarte.
Mă încuiam într-o cameră și mă uitam la pereți ore în șir.
M-am gândit chiar să mă sinucid.
Eram un homosexual care voia să aibă părul ca al lui Jennifer Aniston.
Așa că vă închipuiți cât de singur m-am simțit uneori.
"Prietenii tăi" era lucrul la care veneam acasă. "Prietenii tăi" era...
Erau prietenii mei, fiindcă în realitate nu aveam niciunul.
Și...
Nu pot.
A devenit un motiv pentru care mă trezeam în fiecare zi.
Fiindcă simțeam că am prieteni în jurul meu.
Oricât ar fi de mari durerea și neliniștea ta, orice necaz ai avea...
dacă te uiți la un ecran pe care vezi "Prietenii tăi", ai să râzi.
Ca fiecare Chandler, am găsit-o pe Monica mea.
O să plâng.
Ce drăguț !
Ei habar nu au ce impact au avut pe lumea asta.
Așa că, atunci când dorm, ar trebui să se relaxeze,
știind că au salvat vieți, chiar dacă ei nu cunosc acele persoane.
Eu sunt una dintre ele.
Și pentru cei cărora nu le place serialul...
Tu ești ca Joey. Sută la sută.
Fiindcă intri mereu în camera mea cu glume care n-au niciun sens.
- Sunt amuzante. - Dar tu râzi cu lacrimi.
Sunt mereu amuzante.
Deci da, cred că ești Joey, cu ceva din Phoebe.
MALALA ȘI PRIETENA EI, VEE Activistă și laureată a premiului Nobel
Vee adoră "Prietenii tăi".
Și îmi dau seama ce înseamnă dependența de un serial TV.
- Ne-am uitat la el și împreună. - Și ai prins și tu morbul.
A fost momentul meu de mândrie maximă.
Când am molipsit-o și pe ea. Misiune îndeplinită !
Și pe urmă nu dormeam toată noaptea, uitându-ne la serial împreună.
"Prietenii tăi" a reunit prieteni.
Adunați-vă toți !
Unul dintre momentele mele preferate din serial e "Dansul".
Concursul la care Ross și Monica vor să danseze dansul lor preferat.
Știu ce ne-ar putea scoate în relief.
- Ce ? - Numărul nostru !
"Numărul nostru !"
Cinci, șase, șapte, opt !
La final...
În seara asta, vom primi întrebări din public.
Sunt mulți fani aici.
Are cineva o întrebare pentru actorii din "Prietenii tăi" ?
Tânăra de acolo... Da ! Care e întrebarea ta ?
"Prietenii tăi" a fost o experiență uimitoare pentru voi toți,
dar a existat ceva ce nu v-a plăcut ?
Ce bine că menții un ton pozitiv !
E ceva ce nu v-a plăcut în timpul filmărilor la serial ?
- Maimuța. - Maimuța !
- Maimuța. - Nu Marcel ! Pe bune ?
- Maimuța mă speria. - Am iubit maimuța.
- David nu se omora după ea. - Fiindcă nu trebuia s-o atingi.
- Ce ?! Ba am atins-o ! - Da, a atins-o.
Vedeți voi...
În primul rând vreau să spun că ador animalele. Iubesc primatele.
N-am nimic împotriva animalelor.
Iubesc animalele. Însă...
Uite care era problema mea.
Maimuța, evident, era dresată, și trebuia să fie "pe replică".
Să facă ce trebuie, la momentul perfect.
Dar ceea ce se întâmpla inevitabil era că, în acest întreg bine coregrafiat,
erau fragmente care se desincronizau
și totul se dădea peste cap fiindcă maimuța nu-și juca bine rolul.
Așa că trebuia s-o luăm mereu de la capăt.
Să reluăm, fiindcă maimuța nu făcea ce trebuie.
- David e încă foarte supărat. - Și asta se întâmpla iar și iar.
Noi făceam ceva foarte haios,
dar maimuța pierdea momentul, așa că trebuia să reluăm mereu.
Aș dori să iei asta mai în serios.
Toate astea, combinate... Tu n-a trebuit să suporți asta.
Toate astea, combinate cu faptul că, atunci când maimuța se odihnea
și aștepta să reîncepem,
stătea pe umărul meu și dresorul ei venea la ea
și-i dădea să mănânce larve vii.
Deci maimuța stătea pe umărul meu,
lua câteva larve, le rupea în jumătate,
ele se zvârcoleau... apoi le mânca și făcea așa...
Eram plin peste tot de urme soioase de labe de maimuță.
Și nu mai puteam... Era timpul ca Marcel să...
Să se care naibii !
Trebuie să spun... Minunată întrebare !
Ai scos la lumină niște răspunsuri foarte bune !
Cred că avem o altă întrebare...
Da ! E o pereche acolo, în public. Aveți o întrebare ?
Da, am.
Doamnelor și domnilor, domnul și doamna Geller !
Christina Pickles și Elliott Gould !
Eliot, Christina, ce vă amintiți despre vremurile acelea ?
Îmi amintesc că erau foarte drăguți cu noi.
Oameni foarte cu picioarele pe pământ.
Ne-a plăcut foarte mult pentru că ne iubeau.
Într-o zi, am venit la lucru și ei au zis:
"Au venit părinții !" Asta m-a emoționat foarte mult.
Chiar am simțit că suntem părinții lor.
Și chiar ne făceam o mulțime de griji pentru ei.
Elliott mi-a zis: "Ne purtăm de parcă am fi cu adevărat părinții lor."
Și chiar simțeam că suntem, pentru că sunt atât de dulci...
- Vă iubim ! - E incredibil de dulce.
Vă mulțumim foarte mult că ați venit în seara asta ! Fantastic !
Eu semăn cel mai mult cu Monica, fiindcă sunt obsedat de curățenie.
DAVID BECKHAM Legendă a fotbalului internațional
Eu călătoresc mult și stau mereu în hoteluri.
Am mereu câteva clipe libere.
Când mi-e dor de copii și de familie,
pun "Prietenii tăi", fiindcă mă fac să zâmbesc.
Suc de portocale și ceva care parcă ar fi cidru.
Episodul meu preferat e acela
în care ei se pregătesc, în apartament.
E grăsime ! Am băut grăsime !
Ross îi zorește pe toți,
fiindcă are un discurs important de ținut și are emoții.
- De ce nu sunteți îmbrăcați ? - Mai avem o jumătate de oră.
Când Chandler se duce la toaletă, Joey se așază pe locul lui
și când Chandler se întoarce, totul escaladează.
- Stai pe locul meu. - De ce e locul tău ?
- Pentru că eu stăteam aici. - Dar ai plecat.
Doar nu m-am dus în Spania.
Joey îi dă într-un final locul, dar ia pernele cu el.
- Ce faci ? - Ai zis să mă ridic din fotoliu.
N-ai zis nimic despre perne.
Pernele sunt esența fotoliului !
Exact ! Iau esența !
E unul dintre episoadele acelea care, când sunt plecat și mă simt abătut,
mă uit la el și mă face să zâmbesc până aproape îmi dau lacrimile.
Dacă-mi ascunzi hainele, îmi pun toate hainele tale.
- Dumnezeule ! - Uitați-vă la mine ! Sunt Chandler !
Oare aș putea purta mai multe haine ?
Poate doar dacă aș purta chiloți.
"Cel în care nimeni nu e gata" a fost primul episod
filmat în timp real, ca o piesă de teatru.
E cald cu toate astea pe mine.
Ar fi bine să nu fac, știu eu... fandări.
Trebuia să filmăm și episoade cu un buget mai redus.
Trebuia să faci episoade care să nu coste o avere,
cu decorurile existente, fără să construiești ceva nou.
Cum scrii un scenariu în care sunt toți în aceeași încăpere ?
Ce făceai când ți-ai dislocat umărul ?
Asta a fost când m-am certat cu el pentru fotoliu.
A fost unul dintre cele mai bune episoade.
- Îmi amintesc. - Atunci, povestește tu.
Pompieri ! În episodul ăla au fost pompieri !
Nu.
- Îmi pare rău. - Erau pompieri pe platou.
Pompierii de la Warner Bros. au venit să-l ajute pe Joey.
- Îmi pare rău. Retractez. - Dar anunță-l din nou.
Nu m-am mai distrat așa de luni în șir.
Chandler și Joey se certau pentru un fotoliu
și Joey aleargă și sare în fotoliu.
Am filmat scena de trei ori și a ieșit perfect.
Dumnezeu știe de ce a trebuit s-o filmăm și a patra oară.
Vreți să mă așez în brațele lui Matty ?
Am sărit peste măsuță și m-am împiedicat.
Picioarele mi-au zburat prin aer și umărul mi-a ieșit din articulație.
Stăm și ne uităm ? Cum îi pun umărul la loc ?
- Uite, acum. - La naiba !
Nu vreau să văd durere.
Nu pare cine știe ce, până mă ridic.
Acțiune !
- Nu ! - Acum s-a întâmplat ?
- Da. - S-a întâmplat deja ?
- Da. - Drace !
Îl tragi de el ? Îl tragi de brațul greșit ?
- Nu, e celălalt. - E celălalt.
Nu... se lasă prea mult în jos. Fir-ar să fie !
Gretchen ? Doar o clipă, te rog.
Tăiem ?
- Țipai de durere ? - Da.
A durut.
Am crezut că încearcă cineva să te tragă de el.
Iisuse !
- Da, tăiați. - Serios ? Tăiați !
Au venit niște paramedici și l-au luat la spital.
Și s-au încheiat filmările,
fiindcă nu era un episod la care puteai filma alte scene.
Nu, s-a întâmplat să fie la singurul episod
în care erau toți șase, la un loc, așa că am încheiat ziua de filmare.
Și vă amintiți cum au introdus eșarfa în scenariu ?
Nu.
Vezi, Joe, de-asta ți-au zis părinții tăi să nu sari pe pat.
A trebuit să introducem asta în serial,
dar am așteptat până s-a refăcut ca să filmăm finalul
la "Cel în care nimeni nu e gata".
I-ai spus doctorului că ai pățit asta sărind pe pat ?
Nu.
Ceea ce a început ca fiind cel mai simplu episod din "Prietenii tăi"
a sfârșit prin a avea cea mai lungă durată de filmare.
A fost un lucru, pe care-l făceam la fiecare episod,
pe care nu-l făcuserăm în seara aia, înainte de a începe.
Îmbrățișarea noastră.
- N-am făcut-o în seara aia. - N-am făcut îmbrățișarea.
- N-am făcut-o ? - A fost singura dată.
- De ce n-am făcut-o ? - Nu știu.
Pentru că ne-am gândit:
"Durează prea mult. Publicul a tot așteptat. Să începem odată."
- Cred că de-asta n-am făcut-o. - Serios ?
- Deși era destul de devreme. - Era foarte devreme.
Și, după aceea, ne întrebam "Trebuie neapărat să ne îmbrățișăm ?"
- Și el zicea "Da." - "Da, trebuie."
"Fiindcă nu vreau să-mi mai cadă ceva."
- Trebuia să facem îmbrățișarea. - După aia, am făcut-o mereu.
- Să mergem să vedem unde o făceam. - Aici. Să mergem.
- Spre ușa aceea mov. - Ne îmbrățișam chiar aici.
- Da. - Aici.
- Să facem îmbrățișarea ! - Chiar...
Atmosfera, la filmări, erau mereu electrizantă. Plină de energie.
Era surescitant. Era un spectacol !
Era o seară distractivă, dar noi munceam din greu.
Luam pulsul publicului.
Dacă o glumă nu-i făcea să râdă, chiar dacă ne plăcea gluma aia,
cei din public ne spuneau că nu-i destul de bună.
Așa că ne puneam toți mintea la contribuție ca s-o îmbunătățim.
"E un bufet ! Și a dat de naiba."
"Da, fiindcă am să-i vin de hac."
Poate "Aici o să-mi recuperez toți banii" ?
Îmi place. E foarte bună.
Kevin, urmează multe schimbări.
- E un material bun. - Sunteți gata ?
Unde e chelnerița ? Mor de foame !
E cu bufet, omule.
Aici o să-mi recuperez toți banii.
Îmi plăcea mult energia publicului.
- Cel din platou. - Și mie.
Era ca o piesă într-un act, în fiecare săptămână, cu noi toți.
Când râdeau la ceva, îmi spuneam:
"Dacă asta vi se pare amuzant, stați să auziți replica următoare."
Mă provocau să fiu și mai... Sentimentul era de milioane.
- Sau dezamăgitor. - Vin acolo. Mă simt ostracizat.
Stai aici.
Eu simțeam că, dacă ei nu râd, o să mor.
Asta, cu siguranță, nu e sănătos.
Uneori spuneam o replică, ei nu râdeau,
și atunci transpiram tot... și parcă aveam convulsii.
Dacă nu obțineam râsetele pe care trebuia să le obțin, mă panicam.
- Asta te dărâma. - Nu ne-ai zis asta.
Nu ?
Nu-mi amintesc să ne fi spus vreodată asta.
Mă simțeam așa în fiecare seară.
Una dintre dățile în care am ascultat publicul cel mai mult
a fost când am filmat la Londra
și Monica și Chandler sunt în pat împreună.
Acțiune !
Azi mă însor !
- 'Neața, Ross ! - Mă însor !
Crezi că a știut că sunt aici ?
Publicul s-a dezlănțuit.
Stăteam și ne spuneam "E o nebunie !" Îi lăsam să se manifeste.
Acum e rândul tău.
Am glumit !
- Tăiați ! - El mi-a zis să spun asta !
Atunci am început să regândim relația dintre Monica și Chandler.
Planul inițial spunea că ei se culcă împreună la Londra,
e doar o aventură și ne mai distrăm puțin cu asta după aceea,
în genul: "Dumnezeule, ce am făcut ?"
Dar, după felul în care a reacționat publicul,
ne-am dat seama că situația are potențial și trebuie să-i dăm atenție.
N-am mai făcut niciodată asta cu tine.
Acela a fost finalul sezonului,
așa că am avut timp să ne gândim bine la asta,
dar a fost un moment atât de puternic,
încât am știut că trebuie să-l explorăm mai mult.
L-am extins de la "o noapte la Londra"
la "ar putea fi o relație adevărată".
Sunt încă pe ora Londrei. Se pune ?
- Se pune. - Bun...
Încă nu ne dădeam seama cât de departe ar putea merge.
Ne gândeam că poate ar fi amuzant să facă asta pe ascuns,
ceea ce ne-a furnizat multe situații amuzante.
Eu sunt ! Intru.
Am avut o zi foarte grea.
Îmi place episodul în care tocmai s-au întors de la Londra,
iar Monica și Chandler încearcă să țină secret faptul că s-au combinat.
MINDY KALING Actriță/scenaristă/producătoare
Îți mulțumesc pentru invitație !
Actorii știu cât de puternică e o "poantă vizuală".
E mai amuzantă decât orice ar fi putut spune.
Rach...
Phoebs.
Pa !
Minunat, la "Prietenii tăi", e că sunt maeștri ai farselor.
Ce naiba a fost asta ?
Deci atunci când există un secret, ca relația Monicăi cu Chandler,
e atât de hilar pentru că noi, publicul, știm,
dar ceilalți prieteni nu știu.
Asta e din "Cel în care află toți".
Apartamentul tipului gol și urât. Phoebe și Rachel l-au însoțit pe Ross.
Deși e destul de gol, e un apartament foarte frumos.
Dumnezeule ! Îmi place mult apartamentul ăsta. Nu e perfect ?
Nu-mi vine să cred că nu mi-am dat seama cât de grozav e !
Asta fiindcă privirea ți-e atrasă imediat de bărbatul mare și gol.
E uimitor ! Completează repede cererea, până nu ți-o iau eu înainte.
- Cam așa ai făcut și atunci. - Da ?
N-am crezut că voi spune vreodată asta,
dar mă duc la toaleta bărbatului gol și urât.
Iese. Phoebe se uită pe geam.
Uite-i pe Monica și pe Chandler !
Oameni buni !
Chandler și Monica stau foarte aproape unul de altul.
Încep să se dezbrace reciproc.
Uluirea lui Phoebe e fără margini.
Chandler și Monica ! Chandler și Monica !
- Rachel vede ce vede Phoebe. - Dumnezeule !
- Chandler și Monica ! - Dumnezeule !
- Ochii mei ! - Știu !
Phoebe, Phoebe, Phoebe, Phoebs, Phoebe !
E în ordine !
- O fac ! - Știu !
Chiar știu, să știi.
- Știi ? - Da. Știu. Și Joey știe.
Dar Ross nu știe. Așa că nu mai țipa !
Ce se petrece ?
- Ce e ? - Nimic.
Ne bucurăm foarte tare că ai putea lua apartamentul ăsta !
- Chiar arată foarte bine. - Arată foarte bine !
Vino încoace ! Să ne îmbrățișăm !
Incredibil !
Dumnezeule !
Bine...
Nu vă bucurați prea tare. N-am mai făcut asta de mult. Deci...
Pentru asta, trebuie să fiu Phoebe. Bine...
Pisică mirositoare, cu ce te hrănesc ei oare ?
Pisică mirositoare, nu e vina ta.
Nu vor să te ducă la veterinar.
E clar că nu ești animalul lor preferat.
Poate că nu ești o tuberoză,
Și când te mirosim, facem o psihoză.
Bună !
E ciudat, fiindcă treceam pe stradă și se întâmplă să am la mine...
- Chitara. - Da.
- Dumnezeule ! - Ai nevoie de ajutor ?
Da. Adică... cred că da.
Ador "Pisică mirositoare". E unul dintre cântecele mele preferate.
- Dumnezeule ! - Te superi dacă...
- Te rog ! - Încerc și eu "Pisică mirositoare" ?
- Mi-ar face plăcere. - Bine.
Pisică mirositoare, cu ce te hrănesc ei oare ?
Pisică mirositoare, nu e vina ta...
- N-a fost rău. - A fost bine ?
- A fost foarte bine. - Mulțumesc frumos !
Nu vor să te ducă la veterinar.
E clar că nu ești animalul lor preferat.
Poate că nu ești o tuberoză,
și când te mirosim, facem o psihoză.
Pisică mirositoare, cu ce te hrănesc ei oare ?
Pisică mirositoare, nu e vina ta.
Pisicuță care miroși tare urât, nu e vina ta !
Pisică mirositoare, cu ce te hrănesc ei oare ?
Pisică mirositoare, nu e vina ta !
Pisică mirositoare, cu ce te hrănesc ei oare ?
Pisică mirositoare, nu e vina ta !
Da. Așa e.
Îți mulțumesc ! A fost minunat.
Dar tot cred că e mai bine când sunt doar eu.
- Așa e. - Ai auzit !
Pot să spun ceva ?
Îți mulțumesc mult că ne-ai reprezentat în "Prietenii tăi".
Nu știu dacă m-am exprimat cum trebuie.
Dar ai fost "cea diferită" sau cea care a fost cu adevărat ea însăși.
Mulțumesc. Și-ți mulțumesc că duci ștafeta mai departe.
- O să încep să plâng. - Da...
- Sunt sezoane pe care nu le-am văzut. - Și eu, la fel.
- Serios ? - Nu e cazul meu.
- Eu am văzut toate episoadele. - Îmi închipui că le-am văzut pe toate.
Michel și eu am început să ne uităm la sezonul patru,
pe care credeam că l-am văzut. E ca și cum nu l-aș fi văzut. Și el...
Îți plac episoadele când te uiți la ele ?
Lui îi plac mai mult decât mie, fiindcă eu mor de rușine când mă văd.
- De ce ? - Nu știu.
- Ești atât de bună ! - Nu știu.
Ca și Lisa, n-am mai văzut serialul de 17 ani,
până când fiica mea a început să se uite la el în anul care a trecut.
- Așa, am început și eu să mă uit. - Pentru mine, când mă uit, e...
Mi-e greu să mă uit la mine,
dar eu mă simt așa cu tot ce fac, pentru că...
nu cred în ceea ce interpretez.
Fiindcă știu că nu e ceva adevărat. E ceva ce am interpretat eu.
- Ce ?! - Asta e meseria ta !
Știu, dar e ciudat să mă uit la mine însumi.
Parcă îmi zic "Nu cred o iotă."
Când mă uit la serial... E foarte ciudat.
Însă când mă uit la voi, sunt foarte mândru că fac parte din serial.
- Are multe părți minunate. - Da.
Când mă uit la episoade, râd cu hohote la fiecare scenă,
fiindcă voi toți mă faceți să mor de râs.
Chestia cu pantalonii de piele... Dumnezeule ! E încă...
A fost la televizor deunăzi.
Eram în bucătărie cu Maureen, luam cina și se difuza serialul.
"Hai să vedem care episod e." Și era cel cu pantalonii de piele.
I-am zis fiicei mele: "Uită-te. E amuzant."
"Uită-te la David." Și a fost extrem de amuzant.
Fiecare mic detaliu, ca atunci când trăgeai de ei în sus,
ți-a alunecat mâna și ți-ai tras una-n cap.
Te știu. Totul a fost foarte calculat. La tine nimic nu-i din întâmplare.
Te-a văzut construind scena și a fost genială.
N-aș putea preciza care dintre ei sunt,
dar știu că eu fac parte din familia Geller.
Sunt incredibil de meticulos, sunt nespus de nevrotic
și port pantaloni mult prea strâmți.
KIT HARINGTON-GELLER Actor premiat
Cred că unul dintre motivele pentru care "Prietenii tăi" e atât de amuzant
e faptul că acești șase actori sunt niște maeștri ai comediei fizice.
E o scenă cu David Schwimmer
în care Ross a hotărât să nu plătească pentru livrarea unei canapele,
încep să urce canapeaua pe scări,
și, destul de rapid, dau toți de belea.
Nu e ceva care să poată fi urcat pe scări.
Rotiți-o !
Nu cred c-o mai putem roti !
Și David Schwimmer începe să le spună să pivoteze.
Pivotați !
- Pivotați ! - Taci, taci, taci !
Scena e genială prin simplitatea ei.
Dacă o vezi mai întâi pe hârtie,
sunt trei actori care urcă o canapea pe scări.
Poate că e o pagină de dialog,
și nimic din dialogul acela nu sugerează ceva extrem de comic.
Dar ce fac ei în timp ce cară canapeaua pe scări
e unul dintre cele mai haioase lucruri pe care le-am văzut la televizor.
- Bun ! Hai ! - Pivotați !
Pivotați !
Să tăiem !
Vă amintiți marcajele noastre ? Vă amintiți ce culori aveați ?
- Galben. - Albastru.
Tu aveai albastru ?
Eu nu mă uitam niciodată în jos. Foloseam mereu colțul...
- Te uitai. - Foloseam colțul...
Te împiedicai de fiecare dată. Nu voiai să te uiți.
Ce s-a întâmplat ? Nu-mi amintesc să te fi împiedicat.
- Îți amintești când te-ai împiedicat ? - Da.
A venit în fugă, s-a uitat la marcajul lui...
Nu, m-am împiedicat de asta.
- Cădea... de fiecare dată. - Cădea de pe treaptă.
- Am fugit. - Cât de repede puteai.
Dar a doua oară am intrat și m-am uitat. Așa.
A doua oară am intrat așa.
Am intrat în fugă. "Pheebs, fii atentă !"
Pheebs, fii atentă !
A treia oară, am tras scaunul și scaunul s-a răsturnat.
Pheebs, fii atentă !
Iisuse !
Scuze !
Și, ultima dată, ai intervenit tu.
Mi-am spus "Cineva stârnește râsete. Nu suport."
"Trebuie să stârnesc și eu râsete."
Pheebs, fii atentă !
Ghidul telenovelelor !
Nu...
Yeti ăla știe să te convingă !
Toți știu să te convingă. De-asta...
Astea sunt gafe ?
Yeti ăla știe să te convingă !
Toți știu să te convingă. De-asta nu vezi nicio poză cu ei.
Nu se poate să cânte la nunta noastră ! O să-i alunge pe toți !
O să fie ca atunci când a cântat rap la beat-mitzvahul meu !
"Beat"-mitzvahul tău ?
Mulțumesc !
Ce ?!
Cum poți să nu râzi ?
Sunteți terminați !
Cât aveți bun ?
- Nimic. - Nimic, nimic ? Bine.
Nu pot să cred... M-am uitat la tine. Îmi pare rău.
Acțiune !
- Nu pot să cred că Emma încă doarme. - Știu. Ce facem ?
Am câștigat !
Ce... e asta ?
Gata ?
Am câștigat !
- Ce-i asta ? - E... foc, tontălăule.
Jocul s-a terminat ! Scoate-ți halatul !
Bine...
- Nu ! - Nu ! Nu-l scoate.
A fost ideea lui. Matty, a fost ideea ta. Îți amintești ?
Duce tava aia la doctor fiindcă altfel mor oameni !
Nu...
Lisa, râsul tău... Dumnezeule !
- E cel mai grozav din lume. - E cel mai molipsitor râs.
- E cel mai drăguț ! - Te molipsește orice-ai face.
Gafele au fost atât de amuzante !
Când priviți în urmă, care avea râsul cel mai sonor ?
- Cel mai sonor... Serios ? - Lisa.
Lisa Kudrow ? Tu aveai râsul cel mai sonor.
- Da. Nu mă pot abține. - Cel mai plăcut râs din lume.
- Când râde Lisa... - Dumnezeule !
Nu pot să cred că n-ați zis că al meu e !
Maggie Wheeler ! Janice !
- Ce mai faci ? - Maggie Wheeler !
Maggie, stai aici, pe colț.
Jen, vino înapoi aici. Dați-vă toți un pic mai încolo.
Maggie, așază-te aici.
Îți mulțumim că ai venit, Maggie. Ce încântare absolută !
Să vorbim o clipă despre Janice. De unde...
De unde....
De unde a apărut Janice ?
Am primit pe fax lista cu audiții pentru personaje secundare
"Newyorkeză care vorbește repede." Mi-am zis: cunosc personajul.
Am crescut acolo. Ea trăiește în mine și cu asta, basta !
Mă iubești, Chandler Bing.
Ba nu.
Mă cauți.
Ceva, adânc în sufletul tău, mă cheamă ca o sirenă de ceață.
Janice ! Janice !
Mă vrei, ai nevoie de mine, nu poți trăi fără mine.
Matthew Perry e atât de amuzant.
De cum l-am văzut și a deschis gura, mi-am zis
"O să râd de-o să mă tăvălesc."
"Personajul meu are nevoie de un râs aparte,"
"fiindcă n-o să existe scenă fără râs, cu tipul ăsta."
M-am uitat la el și am făcut... Și asta a fost.
S-a născut într-o clipă. Mulțumesc, Matthew, că ai inspirat asta.
Oricum... Dumnezeule ! Reuniunea "Prietenii tăi" !
- Și eu iau parte la ea ! - Maggie Wheeler !
Îți mulțumim ! Fii binecuvântată ! Maggie Wheeler !
Ce ziceți de asta ? Ce încântare !
O ador.
Trebuie să vă spun că e cineva cu totul deosebit
care face parte din serial și care n-a putut fi aici în seara asta,
dar și-a dorit cu atâta disperare să fie alături de noi,
încât ia legătura cu noi pe Zoom chiar acum.
Doamnelor și domnilor, aplauze pentru James Michael Tyler !
E aici ! E Gunther ! Gunther însuși ! E aici !
- Ce mai faceți ? - Bună !
Mă bucur să vă văd. Arătați grozav toți !
Vorbește-ne despre experiența ta în realizarea serialului
și felul în care personajul tău a prins viață pe parcursul sezoanelor.
Au fost cei mai memorabili zece ani din viața mea, sincer.
Nu mi-aș fi putut imagina o experiență mai frumoasă.
Toți oamenii aceștia au fost fantastici.
A fost o bucurie să lucrez cu ei. M-am simțit cu totul deosebit.
- Rachel ? - Da ?
- Când e ziua ta ? - Pe 5 mai. De ce ?
Fac doar o listă cu aniversările oamenilor.
- A mea e în decembrie, pe... - Mă rog.
Doamnelor și domnilor, James Michael Tyler ! Gunther însuși !
Mulțumesc.
Îmi veți permite să vă pun o întrebare mai obrăznicuță ?
E imposibil să nu-ți dai seama și să nu vezi
că erați toți actori tineri, sexy, frumoși, plini de succes.
Și mi se pare de neconceput să nu fi existat,
poate, povești de dragoste în spatele camerelor.
Vreau să spun... David ?
- Da. Adică... - În primul sezon.
În primul sezon, noi... Eu eram îndrăgostit lulea de Jen.
- Și... cred că amândoi... - Era reciproc.
La un moment dat, eram amândoi foarte îndrăgostiți unul de celălalt,
dar nu reușeam deloc să ne intersectăm,
pentru că unul dintre noi era mereu într-o relație.
Și n-am trecut niciodată peste asta. Am respectat asta.
- Și... dar amândoi... - Aiurea !
- Nu... - Am glumit !
- Îmi amintesc... - E adevărat.
Îmi amintesc că i-am spus odată lui David
"O să fie mare păcat"
"dacă primul nostru sărut va fi la televiziunea națională."
Și, într-adevăr... primul nostru sărut a fost în cafeneaua aceea.
Dar ne-am canalizat adorația și dragostea unul față de celălalt
în Ross și Rachel.
Mai e cineva total uluit de asta ?
Scena aceea din cafenea, cu primul lor sărut...
M-am uitat la ea deunăzi și am plâns. Tensiunea era palpabilă.
Era perfect. Mă bucur că nu v-ați sărutat înainte.
Ați fi fost doar actori foarte buni. Dar așa a fost nemaipomenit.
Da, n-am fost doar actori foarte buni.
Interior, cafenea, târziu în cursul acelei seri.
Rachel pune scaune pe mese. Ross intră agitat.
- Bună ! - N-am avut o pisică.
- Asta e... interesant. - Nu e interesant, bine ?
E foarte neinteresant.
De fapt, e total opusul noțiunii de interesant.
Bine. Înțeleg, Ross.
Nu aveai dreptul să-mi spui că simți ceva pentru mine.
Ce ?!
Mi-era foarte bine cu Julie până să aflu asta despre tine.
Mie mi-era foarte bine până am aflat asta despre tine !
Crezi că mi-e ușor să te văd cu Julie ?
Atunci ar fi trebuit să spui ceva înainte s-o cunosc !
Atunci nu știam ! Și tu de ce nu mi-ai spus nimic niciodată ?
N-am prins niciodată un moment bun !
Da, n-ai avut decât un an în care ne-am văzut în fiecare seară.
Nu... în fiecare seară.
Și nu e ca și cum n-aș fi încercat, Rachel,
dar mi-a stat mereu ceva în cale. Cum ar fi italienii...
Sau... foști logodnici, sau... italieni.
A fost un singur italian, bine ? Și unde vrei să ajungi ?
La faptul că nu am nevoie de asta acum.
E prea târziu. Sunt cu altcineva. Bine ? Sunt fericit.
Corabia asta a ridicat ancora.
Deci poți să-ți ignori sentimentele sau ce naiba ai simțit pentru mine ?
Fac asta din clasa a noua. Am devenit foarte priceput.
Bine. Fă asta ! Bine, Ross ?
- N-am nevoie de corabia ta idioată ! - Bun !
Bun !
Și știi ce ? Acum chiar că am încheiat !
El iese în trombă. Furioasă, Rachel încuie bine ușa din față.
Se oprește, se reazemă de o masă și pleacă fruntea.
Când ridică ochii, e surprinsă să-l vadă pe Ross la ușă privind-o.
Se uită fiecare în ochii celuilalt.
Ea pășește ușor spre ușă,
apoi, mai rapid, descuie prima încuietoare, a doua, a treia.
Apoi trage de ușă ca s-o deschidă.
Încearcă și jos.
Ușa se dă în lături, Ross intră grăbit, o strânge în brațe, cei doi se sărută.
A fost bine.
M-am gândit la primul an sau la primii doi...
Când aveam pauze după repetiții,
erau momente în care ne culcușeam pe canapea.
Ne strângeam unul în altul și adormeam pe canapea.
Și mă gândesc...
"Cum de n-au știut toți că suntem îndrăgostiți unul de altul ?"
- Știam. - Da, știam. Absolut.
Minunat. Acum. Mulțumesc.
A fost o situație în care n-am putut... să facem nimic în privința asta.
Asta e grozav totuși, fiindcă, dacă ați fi făcut,
și n-ar fi ieșit bine, probabil că n-ar fi fost atât de minunat.
O să vă întreb pe fiecare dintre voi ceva
și îmi răspundeți doar cu "da" sau "nu", bine ?
Ross și Rachel erau într-o pauză în relație ?
- Absolut. - Da.
- Da.
Da, eram într-o pauză în relație.
Da.
Am avut invitați uimitori.
Nu-mi venea să cred. Actori pe care îi admiram nespus.
- Da. - L-am avut pe Danny DeVito...
A chemat cineva brațul lung al legii ?
- Doamne, ce amuzant era... - Extraordinar.
- Îmi amintesc... Dumnezeule ! - Ben Stiller.
Ben. Rareori am râs mai tare decât atunci.
Vă amintiți când Ben... Când ne-am dus acolo...
Ce tot măcănești ? Mac-cuac, Donald Dodo !
"Puiulețule, rățișoară..."
Era atât de haios ! Nu știu de ce era atât de haios.
- Pentru că el e haios. - Datorită lui Ben Stiller.
- Și Julia Roberts... - Julia Roberts !
Și cine s-a bucurat de Julia Roberts ?
Intră.
- Amicul tău, Brad. - Pitt a venit într-un episod.
Rachel Green...
Doamne, o urăsc, Ross !
Și, desigur, unul dintre idolii mei, Sean Penn.
- Nu-mi dai un pupic ? - Bine, o să-ți dau.
Dar după aia trebuie să-mi spui cine naiba ești.
Primim scenariul și, desigur,
îmi dau seama că... sunt un cartof.
- Bună ! - Bună !
Fiindcă era episodul de Halloween.
Am avut foarte puțin dialog cu el, aproape deloc.
Și-mi ziceam: "Cel mai mare actor din lume, și eu sunt un cartof."
- Dumnezeule ! Ești Spud-nik ! - Da !
Însoară-te cu ea.
Au existat niște ținute și costume incredibil de memorabile
în decursul celor zece sezoane ale serialului.
Ne-am zis să vedem câteva dintre aceste costume legendare
aici, în seara asta,
la o paradă de modă a reuniunii "Prietenii tăi" ! Muzica !
Doamnelor și domnilor, urați-i bun venit pe podium ! Cara Delevingne !
Cara prezintă rochia de domnișoară de onoare a lui Rachel
de la nunta lui Barry și a lui Mindy, în sezonul doi !
- Uitați-vă ! - Da !
E o rochie de domnișoară de onoare chiar "discretă" !
Cindy Crawford prezintă pantalonii de piele ai lui Ross, din sezonul 5 !
Da !
Aceștia sunt pantalonii incredibil de strâmți ai lui Ross.
Odată ce i-a dat jos, nu i-a mai putut ridica.
Cred că am trecut toți prin asta.
E timpul pentru Spud-nik ! Și când vă gândiți la Spud-nik,
vă gândiți la singurul, unicul... Justin Bieber !
- Ce ?! - Ce ?
În parte satelit rusesc, în parte cartof.
Priviți ! Justin Bieber, doamnelor și domnilor !
E uimitor că a reușit să facă chiar și ținuta asta să arate bine !
Urmează poate cea mai faimoasă ținută dintre toate,
prietenul pe jumătate evreu al Moșului, tatuul sărbătorilor !
Cara Delevingne, doamnelor și domnilor, în chip de tatuul sărbătorilor !
Dumnezeule ! E uimitor !
E, cu siguranță, încununarea carierei ei de model !
- Așa, puiule ! - Fă-l să arate bine !
E uimitor.
Și, doamnelor și domnilor, purtând toate hainele lui Chandler,
Matt LeBlanc !
Cum ai făcut asta ? Cum ai reușit ?
Ești atât de nostim ! Dumnezeule !
Oare ar putea purta și mai multe haine ?
Da, Matty !
Finalul "Prietenii tăi" și petrecerea lor de adio !
În seara asta, actorii filmează ultimul episod din istoricul serial !
Mă aflu pe platou, în apartamentul Monicăi și al lui Chandler,
unde, peste câteva ore, serialul pe care nu aveai voie să-l ratezi
trebuie să se încheie.
Dacă serialul are ca subiect perioada aceea din viață
în care prietenii sunt familia ta,
când ai o familie a ta, perioada aceea s-a încheiat.
Deci serialul ajunsese la finalul său natural.
Era important pentru noi ca fiecare să rămână "cu bine".
Voiam să știu că Monica și Chandler vor avea copiii lor.
- Bună ! - Bună !
Și că Phoebe va fi fericită și va avea o viață a ei.
- Vreau și eu unul. - Da ?
Spune-mi care ! O să încerc să-l ascund în haina mea.
S-a discutat în biroul scenariștilor
dacă vrem cu adevărat ca Ross și Rachel să rămână împreună.
- Rachel ! - Îmi pare foarte rău.
Am discutat și finaluri ambivalente,
în care părea că mai târziu... dar ne-am zis: "Nu. E "Prietenii tăi".
"Oamenii au așteptat zece ani ca să-i vadă pe cei doi împreună."
"Trebuie să le dăm ceea ce vor."
"Dar trebuie să găsim o cale ca finalul să fie neașteptat."
"Puteți să mă lăsați să cobor..."
Nu !
Dumnezeule ! A coborât din avion ?
Am coborât din avion.
Tăiați !
Emoțional, a fost o seară grea.
Voiam să gust fiecare minut.
Știam că se va termina și nu voiam să se termine.
Adiós, arrivederci, au revoir. Dubla 1, cinci camere.
Ne ducem să bem o cafea ?
- Sigur. - Bine.
Unde ?
Și... tăiați !
În clipa în care s-a terminat...
Marta și eu ne-am uitat unul la celălalt și m-a bușit plânsul.
Da, s-a plâns mult în seara aceea.
Nici nu știu cum am filmat scenele.
Îmi amintesc momentul. Noi toți, la capătul coridorului...
- A fost frumos. Intim. - Da.
Și acum îmi vine să plâng când mă gândesc.
Nu era doar sfârșitul unui serial.
Era sfârșitul a zece ani de relații.
Eram foarte mândri de serial,
dar, ca orice lucru bun, e trist când se sfârșește.
În seara aceea, imediat după ce am încheiat filmarea...
Tăiați !
...s-a început demontarea decorurilor,
fiindcă acolo urma să se filmeze un pilot, a doua zi.
În acea ultimă zi, să-i vezi cum strâng toate decorurile
e ca și cum ai vedea pe cineva golind casa în care ai crescut.
Am încheiat cu o petrecere improvizată,
unde fiecare s-a așezat pe unde a putut, în platou.
Am comandat pizza și bere, oamenii s-au semnat pe panouri,
și a fost o noapte incredibil de frumoasă și de emoționantă.
Am semnat noi toate astea la sfârșit ?
- Wendy... - Toți ne-am semnat aici.
- Carlos ! - De ce scrie 2021 ?
- Uite-o pe a mea. - Unde ?
- Ce scrie ? - "Eu mă răhățesc aici."
Exact, e...
Știam eu !
Sigur că tu ești ăla.
"Cei mai frumoși zece ani din viața mea."
- "Dragoste, tuturor." - Asta sunt eu.
- Frumoasă însemnare. - Nu la fel de frumoasă ca a mea.
Sunteți aici toți șase.
Lisa, ți-a trecut vreodată prin minte:
"Poate mai filmăm un episod sau, poate, un film ?"
E ceva care ți-ar putea trece prin minte ?
- Nu ! - Nu...
Îmi pare rău. Nu.
Nu, fiindcă totul depinde de Marta și de David
și i-am auzit odată spunând, și sunt total de acord,
că au încheiat serialul foarte frumos.
Viețile tuturor sunt foarte frumoase
și ar trebui să destrame toate acele lucruri bune
ca să creeze povești.
Eu nu vreau să se destrame finalul fericit al nimănui.
De asemenea, la vârsta mea, să fiu o boemă... Nu !
- Trebuie să te maturizezi. - Să vă întreb asta...
Unde credeți că ar fi personajele voastre azi ?
- Unde e Rachel ? - Rachel...
Cred că suntem... ne-am căsătorit ?
- Să zicem că ne-am căsătorit. - Sigur !
Cred că ne-am căsătorit și am făcut copii.
- Și tu încă te joci cu oase. - Încă mă joc cu oase.
- Asta înseamnă paleontologie. - Ești tot paleontolog.
Asta îl face mereu pe Joey să râdă. Nu știu de ce. "Joaca cu oasele".
Se joacă cu oase.
Deci voi sunteți împreună. Sunteți fericiți. Aveți copii.
Unde sunt Monica și Chandler ?
Cred că personajul meu, Monica, e încă foarte competitiv.
Copiii ei au absolvit deja școala, probabil.
Dar ea tot se ocupă de vânzarea de prăjituri la o școală elementară.
Trebuie să pună ea totul pe roate. Ședințe cu părinții...
Și tu mă faci să râd în fiecare zi !
Voiam doar să mă asigur că figurez și eu pe undeva.
Și Phoebe ce face ?
Phoebe e măritată cu Mike. Sunt, probabil, în Connecticut.
Au copii. Și cred că ea a pledat mereu cauza copiilor ei,
care sunt puțin diferiți, și a tuturor copiilor care au fost puțin diferiți.
A creat programe de artă, de muzică și lucruri de genul ăsta.
Și Joey unde e ?
Probabil că a deschis o prăvălie cu sendvișuri în Venice Beach.
Îmi doresc să fi făcut asta !
- De ce nu ? - Îmi doresc s-o fi făcut.
Uitați-o pe Courteney Cox.
E sora mea în serial.
Asta chiar o să mă facă să plâng.
Dar chiar e ultima dată când vom fi întrebați despre serial,
ca grup, și vom face asta.
N-o să mai facem asta peste încă 15 ani.
Dar n-o să așteptăm atâta ca să luăm o cină împreună.
Nu ! N-o să așteptăm atât ca să ne întâlnim toți.
Mi-a plăcut foarte mult ziua de azi.
Pe drum încoace, nu știam la ce să mă aștept.
Am știut că va fi nemaipomenit să-i văd pe aceștia cinci.
Dar nu m-am gândit că voi fi din nou pe platou, în acest decor. Și e...
E... grozav.
Da.
Să se știe că nu plâng așa și când ne întâlnim și luăm cina împreună.
- Nu. Jen nu plânge niciodată. - Nu, eu...
A fost o perioadă incredibilă. Totul s-a îmbinat perfect.
Am devenit prieteni la cataramă. Atracția și relația dintre noi...
Ne-au schimbat viața. Pentru totdeauna.
Și nu doar nouă, ci și celor care urmăresc serialul.
Și e un sentiment minunat pe care să-l ții în suflet.
Sunt foarte recunoscătoare și vă iubesc atât de mult...
- Te iubesc atât de mult... - Și eu te iubesc.
- E Courteney ? - E Courteney.
Cel mai bun mod de a descrie asta
e prin faptul că, după încheierea serialului, la orice eveniment,
dacă unul dintre noi se întâlnea cu cineva din grup, era sfârșitul serii.
- Stăteai... - Numai cu persoana aceea.
Stăteai cu el sau cu ea toată seara.
- E adevărat. Îmi amintesc. - Orice altceva dispărea.
Le cereai scuze celor cu care erai, dar trebuia să înțeleagă
că te-ai întâlnit cu cineva special pentru tine
și aveai să vorbești cu persoana aceea tot restul serii.
- Asta era... - Plâng fiindcă e foarte adevărat.
Așa era mereu.
Așa e pentru noi toți.
Așa e, și gata.
- Acum o să plâng eu. - Am o bucată de șervețel.
Mersi. O iau.
- A trecut testul COVID. - Mersi.
- A făcut testul COVID ? - Da.
Doamnelor și domnilor, actorii din "Prietenii tăi" !
ÎN AMINTIREA...
Subtitrare: Retail