СЕРІАЛ NETFLIX
«Я померла в 11 років.
Моя мати та я тоді жили на Алясці.
Це була одна з багатьох її провальних спроб знайти себе.
Я провалилася крізь лід.
Я почула його тріскіт
та побачила, як вода почала підніматися навколо моїх чобіт-сонечок.
Я чітко пам'ятаю, як подумала:
"Зараз я зникну".
Є багато…
Є багато теорій про те, хто мене врятував.
Я не знаю.
Я заблокувала ці спогади.
Дехто каже, що це завдяки сусідському собаці, який гавкав.
Хтось каже, мати нарешті повернулася та згадала, що мала доньку.
Хтось каже, що це я сама.
Що я пробилася крізь кригу.
Вилізла з води.
Але я не знаю.
Може, я ніколи й не вилазила звідти.
Може, всі ці роки я була лише привидом».
І це було б логічно.
Бо ніхто з вас мене не слухає.
Дуже дякую за…
Це дещо, над чим я працюю.
Ти диви.
Читаєш там сумні слова.
Дякую, що прикрила мене.
Тринадцятий бокал «Бада». Шостий — чизкейк.
В мене є питання.
Хто той хлопець, ти його знаєш?
Шон.
Ти не знаєш Шона?
Бармен у «Лебіді».
Можеш глянути, що він читає?
Ти серйозно?
-Бокал «Бада» для 13 столика. -Гаразд.
«Любов — пекельний…» щось там.
«Любов — пекельний пес». Буковскі.
Алекс?
Нейт?
З «Нептуна». З бранчу.
Нейт.
Нейт. Точно, авжеж.
Гей. Авжеж, я тебе пам'ятаю.
Гей. Так.
Я просто йшов на переправу раніше, щоб встигнути на роботу і такий:
«Вона схожа на Алекс».
Так і є.
-Це, мабуть, Медді. -Ага.
Впізнав її з «Фейсбуку».
Що ви робите на підлозі?
-У вас якісь проблеми? -Ні.
Ми просто прийшли занадто рано, тому вирішили подрімати.
-Яка зараз година? Мій телефон розрядився. -Зараз 06:05.
Нащо тобі порохотяг?
Останнім часом я ними дуже захопилася, Нейте.
Люблю мати один при собі.
Гаразд. Переправа прийшла,
може, допомогти тобі з твоїми речами?
Все гаразд. Ми поїдемо на іншій.
Хоча дякую.
Було приємно побачитися.
На якій іншій?
Я хочу, щоб вона виспалася. Вона дуже…
Я про це. Вона дуже сонна. Хай ще трошки поспить.
Слухай, мені не треба рано на роботу.
Давай я вас підвезу.
Пригощу сніданком.
Ні. Я… Все гаразд. Так.
Ну ж бо. В автівці є зарядка для телефона. З'їздимо до «Старбаксу».
Дозволь допомогти.
Гей, Медді. Хочеш подивитися «Крижане серце»?
Вона в мене на постійному повторі для сина.
Ні.
Вона дуже боїться анімації, тому ніяких мультиків.
Гаразд.
А Брейді це подобається, бо він психопат.
В тебе одна дитина?
Так.
Ми з його мамою щойно розлучилися, тому йому дуже важко.
Мені шкода.
Не треба.
Розійшлися дружньо.
Вона дуже схожа на Шона.
Гадаєш?
Так, це ж добре, так?
Типу, великий…
Шон Бойд.
Гей, Аляско.
Гей.
Досі пишеш?
Так.
Весь час.
Бо ти дуже талановита, тобто…
-Досі працюєш у «Нептуні»? -Ні.
Я зараз інженер по структурі.
Пам'ятаєш, я вчився у Ю-Дабі?
Серйозно, я навіть плавати не вмію.
Я б просто потонув.
Так, працюю на маленьку фірму у Сіетлі.
Хоча вона не дуже й мала. Щойно відкрили другий офіс у Л. А.
Ага.
ЧОТИРИ ПРОПУЩЕНИХ ЙОЛАНДА
ТРИ ПРОПУЩЕНИХ НЕВІДОМИЙ
Не знаєш, в якому регіоні код 360?
Гадаю, у Меррітті.
Допомогти тобі?
Ні, все гаразд. Дякую.
-Дякую, серйозно. -Гаразд.
Іди сюди, манюня. Знаю.
Іди сюди.
Чекай.
Гей.
-Дуже тобі дякую. -Ага.
Так, ось. Тримай.
-Впевнений? -Так, в мене є ще.
В тебе є мій номер?
Дзвони, як щось треба.
Що скажеш, Мед?
Попрощаєшся? Подякуєш?
Гаразд.
Така сильна.
Сильна, сильна, сильна.
Так? Якщо це повістка до суду, я заштовхаю її тобі в сраку.
Це Алекс.
-Хто? -Алекс.
Ти. Крадійка «Дайсона». Не приводь сюди дітей.
Я можу пояснити.
Я теж можу.
Я надзвонюю, ти ігноруєш. Хто я тобі така?
-Я потрапила в аварію. -Ага, авжеж.
Ні, серйозно.
Потрапила в аварію на 20-й трасі, машину в друзки.
-Ось фото. -Боже, це твоє авто?
Гаразд.
Але я не можу тобі заплатити, якщо ти тут через це.
Це форс-мажор.
Клієнту насрати. Вона знає лише те, що ти не прийшла.
Мені не платять — тобі не платять.
Я прибрала в Йоланди. Я три години надривалася.
І в туалет не ходила.
Купила інвентар, паливо.
Я втратила дві години життя, з поїздками до дому Реджини.
Гей, мені теж не мед тут.
В мене ні грошей, ні цінних клієнтів.
Іноді життя тебе обсирає.
ПРОПУЩЕНИЙ ВИКЛИК НЕВІДОМИЙ
Точно немає ніяких вакансій сьогодні?
-Я б взяла будь-яку. -Я матиму на увазі.
Мені дуже потрібна робота. Мені потрібна ця довідка.
Обіцяю, я більше не підведу.
Лиши свою уніформу тут.
ДВА ПРОПУЩЕНИХ НЕВІДОМИЙ
-Алло? -Це Алекс Рассел?
Хто це?
Це Джон Маршал, пані. Представник Шона Бойда.
У вас є адвокат чи можемо поговорити прямо?
Пробачте, хто це?
Я — адвокат м-ра Бойда, пані.
Я дзвоню, щоб повідомити, що м-р Бойд подав терміновий запит
до суду з сімейних справ округу Ладлоу, щоб повернути дитину, Медді Бойд,
під свою негайну опіку.
Завтра о десятій суд проведе попереднє слухання.
Якщо не з'явитеся,
він подаватиме на відхилення ваших батьківських прав на Медді.
Ви розумієте все, про що я вам повідомив?
Шон не закінчив школи. Як це в нього є адвокат?
Кожен може його найняти. Потрібно лише 1500 баксів.
В Шона немає 1500 баксів.
В когось є. В його родини? Я не знаю, це не твоя проблема.
Твоя проблема, що над її головою немає даху.
В суді це виглядатиме погано.
Потрібно негайно прибрати тебе з вулиць.
У Шогіті місць немає, хоча без авто ти туди не доберешся.
-Йоланда дала довідку? -Ні.
Отже, у держжитло тебе не поселити.
Є місця у притулку для жертв домашнього насилля,
але ж ти не ЖДН.
Так. Я б не хотіла забирати місце того, кого мучили насправді.
«Мучили насправді»? Що це значить?
Били. Кривдили.
А як виглядає несправжнє знущання? Залякування?
Погрози?
Контроль?
Подзвони на гарячу лінію притулку.
Вони підберуть тебе з найближчого відділу поліції.
Подзвонити та сказати що?
«Допоможіть».
Дякую.
Ти — Алекс, а це — Медді?
Деніз. Ми розмовляли по телефону.
Ти на місці. Можеш дихати вільно.
Добре, дівчинко.
Ми тут багато дихаємо. Так.
Ти неси Медді, я візьму твої валізи.
ГОСТЬОВІ ПРАВИЛА
Це Кел, він завжди тут.
На його столі є журнал, там відмічаєш
свій вхід-вихід.
Телефон іде сюди.
Тільки відключи спершу геолокацію.
-Мені не можна ним користуватися? -Можна, скільки завгодно.
Він чекатиме на тебе тут.
Але ти маєш покинути периметр. Та пройти кілька блоків.
Захист розташування цього місця — наша головна ціль.
Ні.
Я хочу додому.
Це все лише для нас?
Авжеж.
Глянь.
-Як тут гарно. Глянь… -Ні. Ні.
Пробачте, вона дуже сонна.
Тобі принесуть їжу, тому влаштовуйся.
Та змінний одяг для неї. Який в неї розмір, третій?
Дякую.
Ні, ні, ні.
Іди сюди. Глянь.
Гей. Я живу у 23.
Спробуй їх.
Жінка з третього лишила їх, коли виїжджала,
може, твоїй доньці сподобаються.
-Дякую. -Нема за що.
В мене є дещо для тебе.
Хочеш глянути, що це? Хочеш?
Хочеш особливий сюрприз?
Гаразд. Ну…
-Що це таке? -Що?
-Що це? -Боже.
Глянь на них. Це ж поні.
Глянь на цих поні.
-Жовта? Так? -Що?
А ця стоїть.
Боже.
-Гей. -Хотіла зайти...
-та подякувати. -Я вийду.
Отже?
Поні спрацювали? Чую, що так.
Авжеж. Ти — рятівниця. Неймовірно. Дякую.
Вони до всирачки моторошні, так?
Я показала їх синові, а він: «Нє».
Дуже моторошні, так.
І не знаю, нащо комусь стільки поні.
Дівчино, в мене море питань до тієї, що жила у третьому.
Смерділо так, наче вона готувала какашки.
До речі, я Алекс.
Пробач, не знаю, чи ми повинні…
називатися реальними іменами.
Тобі вирішувати. Дехто називає себе
Ясміна Джейд Скай, але ми всі знаємо, що це брехня.
Моє реальне ім'я Даніель.
Моє — Алекс.
Скільки твоєму сину?
Йому сім. Першокласник.
А твоїй?
Майже три. Так.
-В тебе дуже красиві вії. -І не кажи. Фіфа з притулку.
Я — сама собі реклама, бо підробляю на віях.
Намагаюся зробити з цього повноцінний бізнес.
Типу бути лялею-босом.
«Вії від Даніель». Ні, ні, ні.
«Розкішні вії від Даніель».
Мені подобається.
Може, тобі щось потрібно?
Ні, все гаразд.
Хоча… Хіба що…
Пробач, в тебе немає чогось, що я могла би вдягнути на суд?
Дівчино.
Дівчино, заходь!
Зараз зробимо макіяж, вії теж.
-Вона привела Медді. -Трясця.
Медді Му.
-Гей! -Татусю!
Гей, маленька.
Радий тебе бачити.
Гаразд?
Привела її до суду?
Нащо ти в костюмі?
А нащо ти у леопарді?
Дітям не можна до суду. Це проти правил.
Нащо тут вся твоя родина? Чому Ітан тут?
Щоб підтримати мене. Це було справжнє пекло для мене.
Пекло для тебе?
Припини.
Ми всі хочемо для Медді найкращого.
Ми хочемо для Медді найкращого. Обидва, ага.
Ми не можемо дозволити собі їжу, а ти наймаєш адвоката.
-Пробачте. Заходимо. -Дякую, Джоне.
Дякую, Джоне.
Я лишуся тут з нею, раз ти вирішила її привезти.
-Іди сюди! -Благослови тебе Господь, Дорін.
Ось Шмаріель.
Мамусю, скоро побачимося, гаразд?
Гаразд.
Люблю тебе.
Справа 549-Джи-Ар-Ті «Бойд проти Рассел».
Щодо запиту 5937-Джи, поданого Шоном Бойдом
про вилучення та повернення Медді Бойд, два роки,
під негайну опіку її батьку Шону Бойду.
Так, Ваша Честь.
Чи вручили поправки до Родинного плану та інші супровідні документи?
Вони готові та з вашого дозволу, оскільки ми не могли зв'язатися з міс Рассел,
-ми б хотіли вручити їх зараз. -Дозволяю. Вручено.
За яких причин вимагається вилучення Медді Бойд?
Ваша Честь, міс Рассел не змогла «судова маячня»,
та вона «судова маячня», ми просимо суд «судова маячня».
-Зрозуміло. Це «судова маячня». -Дуже «судова маячня».
Міс Рассел.
-Пробачте, суддя, я не розумію… -Уповноважена.
Я не суддя, я судова уповноважена. І я питаю, який у вас план.
План?
Догляду за Медді. Ви забрали її з її дому посеред ночі,
утримували її та не повідомляли про своє місце знаходження м-ру Бойду
більше 72 годин, не маючи ні будинку, ні доходу.
Який ваш план?
Я над цим працюю.
-У вас є дах над головою? -Так.
Ми живемо у Будинку МакМаллін.
Це притулок для ЖДН.
Так. Нас направила туди соцслужба,
коли я сказала, що вдома небезпечно.
Ваша Честь, це вже занадто.
Мій клієнт жодного разу не вдарив ні дитину, ні жінку.
Міс Рассел, ви подавали заяву до поліції того вечора?
Ні.
У вас є свідки, які можуть підтвердити ваші слова?
Ні.
Ви хоч раз подавали заяву до поліції,
яка б задокументувала домашнє насилля від м-ра Бойда?
-Ні. -Можу я додати «судової маячні»?
Так, додайте.
Вона не змогла «судова маячня», що «судова маячня».
Міс Рассел, це правда?
Ви були в аварії з дитиною м-ра Бойда на задньому сидінні без догляду?
Так. Я шукала її русалку.
М-ре Бойд, суд схвалює негайне вилучення дитини
та повернення Медді під вашу опіку.
Продовжимо через сім днів. Слухання закінчено.
Пробачте. Що ви вирішили?
У вас є сім днів до слухання щодо прав на опіку.
Використайте їх на працевлаштування
та складіть нормальний план догляду за Медді.
А доки Медді лишатиметься з Шоном?
Ви можете з нею бачитися, але під наглядом третьої сторони.
-Ні… -Міс Рассел, слухання закінчено.
Справа 339-Джи-Ар-Еф.
Медді, Медді, Медді, гей.
Гей, Медді.
Гей, люба.
-Тато сказав, куди ти ідеш? -Додому.
Ти повернешся додому, але на тиждень, гаразд?
Потім повернемося до будинку з поні.
І купатимемося з тобою щовечора.
Ідемо, Медді.
Гей, як пройшло?
Алекс.
Як ти?
Козли. Наскільки суд віддав її йому?
-Наскільки? -На тиждень.
Сім днів?
Це ще непогано. Я чула й набагато гірші вироки.
Сім… Сім днів — це ж сім раз поспати.
Ти зможеш її бачити?
Під час купань.
Це добре, мамо. Вони не завжди таке дозволяють.
Мені не давали права відвідування, коли я вперше лишила Карла.
Звали мене непридатною…
Я не підходила під те, чого вони хотіли. Але ти чудова мати.
-Ні. Не треба було йти. -Так, треба було.
Він чудовий тато.
А Медді його обожнює. Зараз вони вдома обіймаються.
А я одна у притулку, де мені не місце.
-Ти тут, бо він знущався над тобою. -Не знущався.
Він стукнув в стіну над моєю головою, а я нічого не робила,
я не подавала заяву, не викликала копів.
В дупу заяви до поліції.
Бити стіну поруч з тобою — це емоційне знущання.
Перш ніж вкусити, вони гавкають. Перш ніж вдарити, вони б'ють щось поруч.
Наступного разу це могло бути твоє обличчя. І ти це знаєш.
Я не знаю, що я знаю.
Гаразд. Припини. Подивися на мене. Гей.
Глянь сюди.
Бачиш це?
Цей козел намагався мене задушити.
Гадаєш, це почалося відразу?
Гадаєш, на першому побаченні
він такий: «Передай сіль. Колись я тебе задушу»?
Ні.
Воно розростається. Як пліснява.
Я втратила Медді.
Гаразд. Піднімайся.
Ти маєш піднятися.
Ну ж бо. Давай.
Гадаєш, я не знаю про цей килим?
Я була на цьому килимі.
Я втратила тижні життя на цьому килимі.
А ти маєш піднятися з нього, Алекс, ти маєш боротися.
Ну ж бо, мерщій, піднімайся.
Піднімайся.
Не можу дати тобі ляпаса, сучко, бо ми в притулку для ЖДН. Але піднімайся!
Піднімайся!
-Трясця, гаразд. -Піднімайся!
Бо сім днів — це небагато. Ти маєш знайти адвоката з ЖДН.
Подай заяву про знущання до суду. Ти маєш запустити механізм.
-А ти валяєшся. -Так.
Вони мене не слухатимуть, отже…
Ти диви. «Мене не слухатимуть». Плачеш собі. Розлютися!
Ти маєш знайти свою силу і витягти все лайно назовні, мамо!
Те, що він тобі зробив, повне лайно!
Тому починай вже біситися.
Гаразд, знаєш, що? Я тобі, трясця, допоможу.
Я…
Отже. Скажи, є щось, що тебе лютить.
Щось одне, цього достатньо.
Що завгодно. Що скажеш.
-Я ціную твою допомогу. -Ні.
Скажи мені, що тебе бісить.
Будь-що.
-Швидко. -Я…
-Реджина мене бісить. -Чудово. Що за Реджина?
Я прибирала в її будинку на Фішер-Айленд,
а вона не заплатила мені, і я втратила свою роботу.
Ти відпрацювала, а вона тобі не заплатила?
Боже, впевнена, що й живе вона в якомусь шикарному будинку.
Ходить у своїх модних треніках. На кухні кухонний комбайн.
-Це, мабуть, тебе дуже бісить. -Так.
Добре. Бери жакет.
Пішли. Змусимо ту сучку тобі заплатити.
Пішли.
Гей, вільна година у будинку на продаж.
Поїхали. Давай, трясця.
Нам туди не можна.
Чому? Будинок на продажу, вільна година, ні?
-Реджина, мабуть, не вдома, Даніель. -Але її речі вдома.
Наскільки вона тебе кинула?
На 37,50.
Ти робила це за 37,50? Я б могла тобі скинути це через «Венмо».
-Так. Поїхали звідси. -Ні.
Ні. На хрін. Це справа принципу. Ти заслужила ті жалюгідні 37,50.
Ми заберемо щось варте 37,50.
Даніель, я не краду.
Хто щось казав про крадіжку?
Як це не є підготовкою до крадіжки?
Що? Дівчино, я просто звільняю місце.
-Ви тут, щоб оглянути будинок? -Я відразу тебе зупиню, Джекі.
Головне питання, чи готова ти продати?
Ми з дружиною — подруги Реджини з фітнесу.
Вона казала зайти та подивитися на її дизайнерську дитячу.
Чарівне місце. Екодружелюбне, підлога з підігрівом. А як вас звати?
Тейлор Свіфтмен.
Ясміна Джейд Скай.
Чудово.
Вітаю. Почувайтеся як вдома.
Якщо у вас будуть питання, мої колеги дадуть всі відповіді.
Реджина вдома?
Вона вийшла. Але я обов'язково передам їй вітання.
Боже.
Чим займаються ці люди?
Гадки не маю.
Трясця, дівчино.
Цей будинок чистий. Ти — майстриня.
-Дякую. Може, підемо? -Гаразд.
Ти відволічи його, а я подивлюся, що тут.
Яка краса.
Вітаю.
Є якісь питання?
Чарівне місце.
Так. І таке світле.
-Стіни здаються міцними. -Так, підготовлені до землетрусу.
Дах іде над усією будівлею?
Вона не накриває задній двір, якщо ви про це.
Люба,
це чудово, але нам треба піти та все обдумати, тому…
Гаразд, тільки не злися.
Але я побачила дещо в її кабінеті та мала забрати тобі.
Ні. Ні.
-Це її бізнес-карта. -Ні, це не те.
Це просто, щоб мати її номер та написати їй. Річ у сумочці.
Глянь.
-Ти викрала її собаку? -Ні.
Вона підійшла до мене. Вона просто сиділа на своїй лежанці.
-«Гей, друже». «Привіт, друже». -Ні. Не можна викрадати собаку.
Ми не викрадали її. Ми даємо їй знати. Ми напишемо їй,
або сучка поверне 37,50, або отримає лапу.
Розвертайся. Я кину його через браму.
Його? Ні.
-Ти хлопчик? -Це не смішно.
Сьогодні я вже була в суді. Проблем через собаку мені не треба.
-Гаразд. -Пригальмуй, я подзвоню за цим номером.
Я подзвоню їй та скажу, що знайшла собаку на вулиці.
-Це не смішно. -Пробач. Але смішно.
Реджина вже їде. Вона буде тут через п'ять хвилин.
Пробач. Я не хотіла псувати тобі веселощі.
Не можна, щоб мене заарештували.
Ні. Суть не в тому. Я…
Це другий дзвінок. Перший був, коли я стояла в черзі.
Можеш потримати?
-Не хочу його тримати. -Так.
Можеш, відхилити виклик?
Відхилено. Готово.
Це просто… Його обличчя.
-Чому не вимкнеш? -Він постійно так робить.
Каже: «Я тебе кохаю, хочу бачитися з сином».
Він просто надзвонюватиме. Трясця.
Знаєш, що найгірше? Я хочу, щоб він бачився з Максом.
Він його син.
Якого хріна ти мені надзвонюєш?
Невже?
М-ре Дарсі.
Дякувати Богу.
Не уявляю, як він виліз зі своєї лежанки. Як ти звідти виліз?
Де ти його знайшла?
На вулиці. Так.
Як він тут опинився?
Собаки далеко бігають.
Але ж в тебе такі короткі ніжки, м-ре Дарсі.
-Рада, що змогла допомогти. -Так.
Дуже тобі дякую.
Ти не впізнала мене?
Га?
Я працювала в тебе.
Я прибирала твій будинок.
Точно. Ти…
Ти знепритомніла.
Ти мене киданула.
Боже…
Боже. Це… Що…
Що це?
Ти вкрала мого пса?
Моя трохи божевільна подруга його взяла як заручника.
Але я його тобі повертаю.
Ось так. Повертаю. Я — героїня.
Трясця тобі!
Я викликаю поліцію.
Так, викликай, давай, я скажу їм, що ти срана шахрайка.
Ти винна мені 37,50.
Неймовірно. Я не розмовляю зі злочинцями.
Заплати, що винна.
Я не платитиму тобі, бо ти не повернулася, щоб закінчити.
Ні, поверталася. Я їхала до твого будинку.
Потрапила в жахливу аварію на 20 трасі.
А моя донька та я жили в тій автівці.
Тому ми стали безпритульними.
А потім через тебе, скупердяйко,
я не змогла її прогодувати та знайти нам житло,
нам довелося ночувати на станції переправи, а потім…
сьогодні вранці суд забрав її в мене.
Так.
Ти втратила собаку на п'ять хвилин, а я втратила доньку.
Тому іди довбися рачки.
Їдь прямо та праворуч. Так, жовтий. Той трейлер.
Гаразд.
Тут ти живеш? Не дивно, що ти так хвилюєшся через 37,50.
П'ять годин, 30 хвилин, дев'ять секунд.
Вау. Круто.
-Так? -Так.
Знімай.
Шкода, в мене заніміли яйця, інакше я б показав тобі, Аляско.
Ага.
Скільки годин ти маєш проїхати на велосипеді?
Не годин, миль. Сорок.
З обладнанням, вартим три місяці роботи.
Ти маєш осилити весь учбовий план до початку занять?
А нащо ще вони викладають його в мережу? Це як наркотик для ботана.
Є щось гарне?
«Тут протікає ріка». Так і хочеться через неї переїхати до Монтани.
Тоді вперед.
Я ще не закінчила.
Та що таке?
Скільки разів я маю чути ці жалюгідні виправдання?
Гей, Даніель…
Цей трейлер не завжди був таким поганим.
Я не хочу, щоб ти думала, що я таке обрала для доньки.
Я думаю, твоїй доньці пощастило. Ось що я думаю. В неї є ти.
Я знаю, ту сучку ми сьогодні не розкололи,
але ти маєш пишатися собою.
Пишайся, трясця, собою.
Ти починаєш боротися.
Ти починаєш стояти за себе.
Ти кричиш «Довбися рачки» на якійсь парковці.
Дякую, що підняла мене з килима.
Я з тобою.
Ти точно готова знову зайти? Пройшло мало часу.
Я обіцяла Медді її покупати. Це наша фішка.
Мені повернутися за тобою?
-Ні. Я пройдуся. -Гаразд, люба, не проґав комендантську.
Ага, не проґавлю. Так, пані. Дякую.
-Гей, Дорін. -Гей.
-Я тут, щоб покупати Медді. -Ми вже покупали.
Зараз 17:45.
Вона замурзалася, коли гралася на вулиці, тому ми покупали її раніше.
Я можу зайти та покласти її в ліжко?
Вона вже спить. Шон поклав її перед роботою.
Вона спить о 17:45?
Вона кашляла, тому ми дали їй сироп від кашлю, щоб заснула. Гаразд?
Ні. Їй не можна сироп від кашлю. Вона дитина.
Я давала його всім своїм дітям в її віці, все гаразд. Ясно?
Гарного вечора.
ЙОЛАНДА РЕДЖИНА ЗАПЛАТИЛА.
ЙОЛАНДА ЗАЙДИ ЗА ЧЕКОМ.
Пробачте.
Даніель!
Реджина заплатила.
Деніз, гей, а де Даніель?
Давай поговоримо в моєму офісі.
-Ти її вигнала? Що сталося? -Ні.
Ну, її немає. ЇЇ речей теж. Вона пішла.
Я вибачаюся.
Пройдіть поки що до 23 будиночку, я зараз підійду, гаразд?
Ідемо.
Даніель виписалась. Вона пішла.
Тобто?
Вона пішла з притулку вранці. Це все, що я можу сказати.
Гаразд. Куди пішла?
Деніз, він її душив.
Таке буває.
Вони частіше повертаються, ніж борються.
Більшість жінок пробують сім разів, перш ніж нарешті йдуть.
Даніель тут вже втретє.
В мене було п'ять спроб.
Крісло на газоні перед трейлером належить мені.
І це не видно під пліснявою, але воно з рожевого оксамиту.
Коли я переїхала до Шона, воно переїхало зі мною.
Потім я сказала йому, що вагітна…
він посадив мене на те крісло…
приніс мені чашку м'ятного чаю…
та сказав, що триматиме мене за руку під час кожного кроку.
З усією ніжністю.
Але потім…
коли я сказала, що не буду робити аборт…
він взяв крісло…
і решту моїх речей та викинув їх під дощ.
Він кричав на мене, казав мені, що я бісова шльондра.
Сказав, що я зруйнувала його велопоїздку,
що зруйнувала і його життя теж.
Та ще він сказав…
що ніколи мені не пробачить.
І не пробачив.
Якого біса ти собі думаєш? Тупа суко!
Подумай сраною головою, Алекс! Хоча б хвилинку!
Відтоді я постійно його боялася.
Отже…
Це те, над чим я зараз працюю.
Є коментарі?
Переклад субтитрів: Володимир Фатун