NETFLIX-SARJA
Minä olen Denise. Olen selviytynyt kotiväkivallasta.
Hei, Denise.
Haluaako joku puhua ennen kuin aloitetaan erityinen aktiviteetti?
No, sitten annan vuoron Alexille. Toivotetaan hänet tervetulleeksi.
Kiitos.
Minä olen Alex ja olen selviytynyt kotiväkivallasta.
Hei, Alex.
Kysyin Deniseltä vapaaehtoistöitä.
Tarkoitin vessojen siivousta, mutta Denise pyysi tätä sen sijaan.
Sanoin "ei", mutta Denise sanoi "kyllä", joten tässä sitä ollaan.
Näytä sarjamurhaajan muistikirjasi. -Hänestä kirjoitan kuin sarjamurhaaja.
Kirjoititko tuon kaiken? -Kyllä.
Aloin kirjoittaa tätä McMullenin turvakodissa.
Harrastaako kukaan teistä kirjoittamista?
Brandi, ei täällä tarvitse viitata.
Pidin päiväkirjaa viidennellä luokalla. Se oli pörröinen ja pinkki.
Siinä oli pieni lukko.
Minullakin oli samanlainen.
Vaikea kysymys: kenelle oikeastaan kirjoitit sitä?
En kenellekään. Itselleni. -Samoin.
Minä kirjoitan silloin, kun haluan olla rehellinen tunteistani.
Joskus se on ainoa keino tietää, mitä oikeastaan tunnen.
Minun on kirjoitettava, jotta tiedän, mistä kirjoitan, jos ymmärrätte.
Mutta -
minusta on helpompaa kirjoittaa totuus kuin sanoa se ääneen.
Kukaan ei voi viedä kirjoittamista.
Kukaan ei voi sanoa, että olet väärässä tai sanat ovat vääriä, koska ne eivät ole.
Olet oikeassa ja sanat ovat oikeita.
Ne ovat sinun sanojasi.
Joka tapauksessa, meillä kaikilla on muistivihot ja kynät.
Luetaanko nämä ääneen?
Jos haluat, mutta se ei ole missään nimessä pakollista.
Minulla on joitakin ehdotuksia,
jotka sain eräältä nettiprofessorilta, joka on opettanut kirjoittamista.
Kuvaile sellaista päivää, jolloin olit todella onnellinen.
Se voi olla oikeasti tapahtunut päivä tai mielikuvitusta.
Asetan kelloon kymmenen minuutin aikarajan.
Ei paineita. Kirjoitamme vain kirjoittamisen itsensä vuoksi.
Se oli upeaa. -Ehditkö jutella hetken?
Toki. -Taidan tietää jo vastauksen tähän.
Turvakodillehan ei saa tuoda vieraita. -Ei valitettavasti.
Vain uhrit ja heidän lapsensa saavat tulla tänne.
Niin arvelinkin. -Miksi?
Sain tietää, että äitini asuu autossa.
Onpa ikävä kuulla. -Kiitos.
Onko hän kotiväkivallan uhri?
Hän on krooninen kotiväkivallan uhri, mutta hän kieltää sen täysin -
ja on harhainen eikä käytä lääkkeitä.
Onko hän yli 55-vuotias?
SHARE-ohjelma sijoittaa kodittomia seniorikeskuksiin,
mutta hänen pitää ilmoittautua.
Hän inhoaa kaikkia valtion ohjelmia.
Hän karkasi psykiatriselta osastolta, joten se ei onnistu.
Kiitos.
Voisiko kukaan muu huolehtia äidistäsi?
Ei. Olen huolehtinut hänestä kuusivuotiaasta asti.
Mitä tapahtuisi, jos et huolehtisi?
Ajattelin tehdä jotain ilmiömäistä, kun astelen sisään.
Ne tulevat voimakkaina. Se on hyvä idea.
Hittolainen.
Hei, äiti. -Alex.
Arvelin, että olisit täällä. Olin kotimatkalla ja näin autosi.
Sitä on vaikea olla huomaamatta.
Mitä teet täällä? -Katso Hänen Majesteettiaan.
Kevät on tullut.
Pian on hattara-auringonlasku, ja aion katsella sen kokonaan.
Vaikutti kuin olisit puhunut linnuille. -En, kultaseni.
Latasin saneluohjelman puhelimeeni.
Luennoin neoliittisesta käsityksestä aurinkoa kuljettavista veneistä.
Kirjoittaisin sen ylös, mutten pysty, koska käteen sattuu hemmetisti.
Minne jätit kipsin?
Missä kipsi on?
Ranteesi oli lastoitettu. Minne se katosi?
Sitä kutitti vimmatusti, joten Micah sahasi sen pois.
Se oli omituisen eroottista.
Kipsiä täytyi pitää kuusi viikkoa. -Se on ihan kunnossa.
Eikä ole. Jänteesi katkesi, ja nyt se ei parannu.
Jos pilaat hattaran, sinun täytyy lähteä.
Olen iloinen, että törmäsin sinuun.
Sinulla on mukava ullakkoateljee, jossa asut kollektiivin kanssa, mutta -
kerroinhan, että muutan Montanaan.
Entä jos lähtisit mukaan?
Sain asunnon kampukselta. Voisit olla Maddyn kanssa,
käydä kävelyillä ja maalata kaikki päivät.
Näkisit, kun Maddy menee lastentarhaan.
Ei sellainen sovi minulle.
Miksei? -Koska en ole tylsä.
Elämänpiirini on suuri. En voi roikkua perässäsi.
Olen tosissani. Kutsun sinut mukaan.
Juureni ovat täällä.
Äitini ja isoäitini on haudattu tänne. Langleyn naiset ovat täällä.
Minäkin olen Langleyn nainen ja minä lähden.
Tiedän. Sinä olet sellainen, mutta -
minä en voi lähteä.
Selvä.
Sinun on käytävä lääkärissä ennen kuin lähden.
Ei käy. -Sovin ajan huomiselle iltapäiväksi.
Nähdään siellä. Nyökkää, jos kuulet.
En halua murehtia sinusta lähdettyäni.
Katso. Hattaraa.
Lähdemme tästä ja ajamme vuorten yli.
Menemme Spokaneen, joka on todella iso kaupunki.
Sitten ylitämme lisää vuoria ja vielä vähän lisää vuoria.
Aina Missoulaan saakka.
Se on tuossa noin. Missoula. -Missoula.
Matka vie näin monta tuntia.
Kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan, yhdeksän.
Yhdeksän tuntia.
Ja "Shoop". -Tismalleen.
Ei!
Hei, haluaisin tilata englannin kakkoskurssin oppikirjan.
Kirjoistako?
Löytyykö käytettyjä kirjoja?
Hienoa. Voisitko varata yhden? Tulen sinne tiistaina.
Kiitos.
TARA SOITTAA
Hei, Tara. -Kerron nopeasti tilanteen.
Palasin juuri virkailijan luota.
Ei hätää. He vastustivat muuttoilmoitusta, kuten otaksuimme.
Vetoomus ex parte -menettelystä hätähuoltajuuden saamiseksi -
on jätetty, ja hankin Seanille myös väliaikaisen lähestymiskiellon.
Hän ei siis saa ottaa yhteyttä. -Aivan.
Seriffi vie hänelle lähestymiskiellon ja ex parte -vetoomuksen tänä aamuna.
Selvä. Mitä nyt tapahtuu? -Nyt odotamme.
Jätin viestin Seanin asianajajalle. Pian selviää lisää.
Suuret kiitokset. -Eipä mitään. Heippa.
Brandi, sinä olet seuraavana.
En tiedä, onko tämä onnellisin päiväni, mutta se tuli mieleeni kirjoittaessani.
Mainiota.
"Kävimme kävelyillä isäni kanssa, kun olin lapsi.
Lähdimme kesäkuussa ennen hiostavaa kesän kuumuutta.
Minulle ostettiin Kivisten ja Sorasten appelsiinimehujää 7-Elevenistä.
Sellainen, joka on vaikea työntää kuoresta ylös.
Kävelimme meren rantaa katsellen Neitsyen tähdistöä,
koska syntymäpäiväni on neljä päivää ennen isän syntymäpäivää.
Isäni osoitti taivaalle sanoen,
että hän oli Iso karhu ja minä olin Pieni karhu.
Kävelyt loppuivat, kun isäni sairastui.
Olen jatkanut perinnettä poikani kanssa.
Ostin hänelle appelsiinimehujään.
Niitä on paljon helpompi työntää nyt.
Katsoin yötaivaalle, ja siellä se oli,
kuin aikaa ei olisi kulunut lainkaan.
Iso karhu ja Pieni karhu."
Siinä se.
Pidetään palaute positiivisena,
mutta voisimme sanoa jotain mielikuvista,
jotka jäivät mieliimme Brandin tarinasta.
"Hiostava kesän kuumuus."
"Niitä on paljon helpompi työntää nyt."
"Kuin aikaa ei olisi kulunut lainkaan."
"Iso karhu ja Pieni karhu."
Haluaako joku muu sanoa jotain?
SOITETAAN ÄIDILLE
Jätä viesti äänimerkin jälkeen.
ALEX: OLEN LÄÄKÄRIN LUONA. MISSÄ OLET?
OLET 15 MINUUTTIA MYÖHÄSSÄ!
HALOO?
Äiti.
Hei, kulta. -Älä yritä. Meidän piti lähteä lääkäriin.
Minne? -Sinne, jonne et tullut.
Sain ajan neljäksi, mutta nyt on mentävä.
Tänään on torstai. Koju on tiistaisin, torstaisin ja lauantaisin.
En jätä Micahia yksin.
Tule tapaamaan tytärtäni, kulta. -Tapasimme taannoin.
Äiti, lähdetäänkö nyt?
Miksi olet kimalteessa? Kävitkö reiveissä?
Siivosin leikkihuoneen. -Kimalteet ovat taidehuoneen täitä.
Lupasit lähteä. Mennään. -Ne leviävät kaikkialle.
Käyttäytyisitkö kuin aikuinen? -Itse olet kimalteessa.
Nyt menet autooni. Vien sinut lääkäriin.
Sinä et komentele minua.
Kyse on minun kädestäni. Otan CBD:tä, menen lääkäriin tai leikkaan mokoman pois.
Vaikka sinä olet lähdössä, minä en ole. Voin mainiosti.
Ota joku muu huolehdittavaksesi.
Kulta. -Anteeksi.
Olen töissä. Minulla on täällä hommia.
Hei vain.
Onpa sinulla kaunis hymy.
TARA SOITTAA
Tara? -Suunnitelma muuttui.
Nähdäänkö toimistoni lähellä? -Onko kaikki hyvin?
Puhuin Seanin asianajajalle.
He aikovat torjua ex parte -vetoomuksen, koska kotiväkivallasta ei ole näyttöä.
Sean ei suostu muuttamaan vanhemmuus- sopimusta eikä luopumaan oikeuksistaan.
Selvä.
Kiitos.
Mitä se tarkoittaa?
Hänen mukaansa valehtelet pahoinpitelystä.
Kahden viikon päästä pidetään käsittely,
jossa arvioidaan väitöstesi pätevyyttä ja huoltajuutta.
Tällaista tavataan kutsua voitto-häviö-tapaukseksi.
Jos häviät, et voi viedä Maddya minnekään.
Ikinä?
Washingtonissa kotiväkivallan uhrien tilanne on vaikea etenkin henkisessä…
Tiedän. Hävisin aiemmin, koska minulla ei ollut mustelmia.
Tällä kertaa et häviä.
Ehdimme hankkia vahvat todisteet. Joku varmasti näki henkisen väkivallan.
Minun piti lähteä maanantaina Montanaan.
Lain mukaan et voi lähteä minnekään Maddyn kanssa ennen käsittelyä.
Menetän perheasunnon ja koulupaikkani.
Niin? -Toinen.
Lähden turvatalosta viikonloppuna.
Mitä minun pitäisi tehdä? Ei minulla ole varasuunnitelmaa.
Taistelemme tästä. Saan sinut syyslukukaudeksi kouluun.
Otin juuri 9 000 dollarin opintolainan.
Tämä on minun elämääni. En ole rikas kuten sinä ja Regina. En voi maksaa sitä.
Lisäksi Sean vaatii vierailuoikeuksia.
Ei. Meillähän on lähestymiskielto. -Se pätee vain sinuun, ei Maddyyn.
Oikeus myönsi neljän tunnin vierailut.
Milloin? -Huomenna.
Siihen nimitetään ulkopuolinen valvoja, ellet itse ehdota sopivaa henkilöä.
En voi tehdä sitä Maddylle.
Jos et suostu, rikot vanhemmuussopimusta,
mikä ei näytä hyvältä käsittelyssä kahden viikon päästä,
Olen pahoillani tästä, mutta -
se ei ole ohi. Tämä on vain hidaste.
Minä täällä vain. -Alex. Luoja paratkoon.
Pelästytit paskat housuun. Mitä teet täällä?
Tarvitsen apuasi. Mitä sinä teet täällä?
Otin yhden margaritan liikaa ja pysäköin tänne -
nukkuakseni pääni selväksi kotimatkalla.
Äiti. -Eihän tämä hyvältä näytä.
Kun kollektiivissa on meluisaa, tulen tänne ottamaan torkut.
Tiedän, että nukut täällä ja istut päivät puiston penkillä. Kollektiivia ei ole.
No…
Ehkä "kollektiivi" on väärä sana.
Meillä on täällä mukava jengi.
Ihan totta. Tuolla pakussa asuu Floresin perhe.
Billy ja Anna. Mahtavia tyyppejä.
Pidämme huolta toisistamme.
Olemme ikään kuin yökylässä drive in -elokuvateatterissa.
Popcornit vain puuttuvat.
Mikset pysty pitämään huolta itsestäsi?
Miten niin? Minulla on täällä kylmälaukku ja vitamiinit.
Mukava peitto ja hiton hyvää pössyä. -Olet koditon. Asut autossa.
Lopettaisitko? -En.
Rakastan autoani. Se on koboltinsininen rakkineeni.
Olemme kuin perhe. -Olet koditon.
Olet koditon. Asut autossasi. -Lopeta nyt.
Nukun tähtien alla. Olen riippumaton.
En ole aina täällä. Välillä kyläilen Micahin luona.
Kun Alaina-May ei ole kotona.
Kuka perkele on Alaina-May? -Kerroinhan. Hänen vaimonsa.
He erosivat, mutta vaimo asuu siellä yhä, koska hän ei lähde kulumallakaan.
Tarkoitan, että -
tykkään kiertolaisen elämästä. Viihdyn liikkeessä. Olen taistelija.
Minulla ei ole varaa maksaa motellia enkä voi viedä sinua turvakotiin.
En ole ongelmasi, Alexandra.
Oletpas. -En ole. Olen äitisi.
Etkä ole. -Olenpas.
Olen minä!
Sanoit tarvitsevasi apuani. -Niin tarvitsen.
Miten voin auttaa?
Vahtisitko Maddya Seanin seurassa huomenna? Oikeus antoi vierailuoikeudet.
Voisitko tehdä sen? -Voin toki.
Mihin aikaan se on? -Puoli yhdeltä.
Ei hätää. Minä pidän huolta tytöstäsi.
Ja lähdet lääkäriin. -Vain kuolleen ruumiini yli.
Lähdetpäs. Et ole kunnossa. Käyttäydy kerrankin kuin aikuinen!
Kätesi näyttää pahalta. Lähdet lääkäriin!
Saanko tikkarin?
Taivaan tähden!
Mikä autossa löyhkää? Se haisee palaneelta pökäleeltä.
Kävit lääkärissä. -Katso. Sormeni toimii yhä.
Hei, pikkuinen. Oletko valmis leikkimään minun ja isäsi kanssa?
Meille tulee hauskaa. -Pakkasin eväät ja vaihtovaatteet.
Tyttö on syönyt jo lounaan. -Kyllä me pärjäämme.
Tiedetään.
Odotan kai täällä, kun laki määrää.
Olet isin kanssa neljä tuntia.
Kiitti, kun lähetit kytät. Oikein tyylikäs veto.
Sitten menemme yhdessä jäätelölle. Kuulostaako kivalta?
Haluatko jäätelöä? No niin.
Rakastan sinua valtavasti.
Kiitti, äiti. -Meille tulee kivaa.
No niin, Mad Dog. Pian näet isäsi.
Hei, Seany! Otahan Mad Dog syliin.
Hei, Seany-poju. Tyttö on painava. -Sinusta tulee iso tyttö.
Tyttö sen kun kasvaa.
Keinuimme äsken korkeuksiin. Mad Dog!
Kiitos, kun tulit. -Totta kai.
Olin huolissani, kun maa nielaisi sinut.
Näytät hyvältä.
Voin hyvin.
Hyvä. Missä Maddy on? Ajattelin, että näkisin häntäkin.
Hän on kotiväkivallan uhrien turvakodissa, missä asun.
Siellä on päivähoito lapsille. -Selvä.
Tilasitko vielä mitään?
Olen toista kertaa turvakodissa tänä vuonna.
Sean lähetti minut sinne toisen kerran.
Kuuletko, mitä puhun? -Kuulen.
Ja?
Olisitpa ottanut yhteyttä ennen kuin veit Maddyn sellaiseen paikkaan.
Teillä on asuinpaikka.
Autan teitä kaikin tavoin. Antaisin vaikka paidan päältäni.
Sen sijaan sait minut huolestumaan.
Samoin Seanin.
Olen etsinyt teitä lautta-aseman lattioilta, Alex.
Selvä.
Ehkä voit auttaa nyt.
Tarvitsen nimittäin apuasi.
Selvä.
Haen Maddyn yksinhuoltajuutta, jotta voin ottaa hänet Missoulaan.
Sean vastustaa sitä. -Tiedän.
Sean kertoi. Kuulehan…
Seanilla ei mene kovin hyvin. -Ihan sama, miten hänellä menee.
Asianajajani koostaa tapausta todistaakseen henkisen väkivallan.
Joudun hankkimaan todisteita, kuten todistajanlausuntoja sen nähneiltä.
Isä.
Todistaisitko, että näit Seanin käyttävän henkistä väkivaltaa?
Milloin muka näin sellaista? -Asuntovaunussa.
Ei. En nähnyt sellaista. -Näitpäs.
Enpäs. -Istuit aloillasi tekemättä mitään.
Jos näin jotain, näin nuoren parin, joka elää vaikeaa aikaa.
Seanilla on vaikeuksia pysyä raittiina, ja hän tarvitsee nyt empatiaa.
Jätät hänet juuri vääränä hetkenä. -En voi ottaa enää vastuuta Seanista.
Minun on ajateltava itseni ja Maddyn parasta.
Sean on alkoholisti.
Hänellä on sairaus, joka muuttaa hänet hirviöksi.
Viina tässä on vihollinen, ei Sean.
Viinako löi äitiäkin?
Älä kävele pois. Oletko tosissasi? -Mitä haluat minun sanovan?
Haluan, että sanot: "Kyllä. Minä löin äitiä. Olen pahoillani."
En muista sitä.
Et ole ikinä ollut tukenani.
Pyydän nyt sitä sinulta.
Olen aina tukenanne. Sinun ja Maddyn. Tämä vain on…
Tee sitten se. Puolusta minua.
Auta minua suojelemaan Maddya.
Kirjoita todistus.
En voi.
Sitten meillä ei taida olla paljon sanottavaa toisillemme.
Voisitko…?
"Onnellisin päiväni on se, jolloin tyttäreni kosketti minua ensi kerran.
Muistan sen kuin eilisen. Hän oli yhdeksän viikkoa vanha.
Hän ei tiennyt helvetistäni,
jossa hänen isänsä terrorisoi minua päivin ja öin.
Hänelle olin vain lämmin, mukava maitotäti.
Tuona eräänä aamuna, kun hän oli yhdeksänviikkoinen,
torkuimme lattialla, ja heräsin jonkun kosketukseen.
Se oli hän.
Pieni vauvankäsi piteli käsivarttani.
Hän katsoi minuun -
ilmaisten pyyteetöntä kiintymystä minua kohtaan.
Hän katsoi luottavaisesti.
Hän näki minut ja rakasti minua.
Se oli elämäni onnellisin hetki.
Se, että minä saatoin olla sellainen toiselle ihmiselle."
Kiitos, Denise.
Mitkä mielikuvat jäivät mieleenne?
"Pyyteetön kiintymys."
"Lämmin, mukava maitotäti."
"Terrorisoi päivin ja öin."
"Pienet kädet."
Haluaako joku muu jakaa?
Trina. -Tämä kertoo tyttöjen illasta. Haittaako?
Ei.
En kirjoittanut lapsistani, kuten te.
Tässä sai kirjoittaa mistä vain. -Selvä.
"Olin baarissa ryhmä rämän kanssa.
Livin, Amandan ja Davinan.
Kiskoimme drinkkejä ja juhlimme jotain, mutta en muista mitä.
Myönnettäköön, etten ollut kovin tyytyväinen ulkonäkööni.
Eräs mielettömän komea mies lähestyi minua takaa päin."
Anteeksi. Käyn nopeasti ulkona. Jatka vain lukemista, kiitos.
"Hänen nimensä oli Neil. Hän oli pukeutunut…"
Ei hätää.
Oletko kunnossa? Mitä tapahtui?
Tyttö alkoi vain vähän kiukutella.
Maddylle iski känkkäränkkä eikä hän päässyt sen yli.
Vai mitä, kultaseni? Hän halusi äidin luo.
Alex, Seany toi meidät. Hän haluaa puhua kanssasi.
Tunti on kesken. -Teidän täytyy puhua.
Vierailu ei sujunut hyvin.
Mitä tapahtui?
Kun käskin Maddyn pois keinusta, hän sai raivokohtauksen.
Hän ei halua koskaan pois keinusta. -Tiedän, mutten osannut hoitaa sitä.
Menetin malttini ja huusin hänelle.
En ole juonut vuorokauteen. Yritin pysyä selvänä Maddyn takia ja…
Olen ärtyisä. Tuntuu kuin iholla ryömisi ötököitä.
Aurinko sattuu. Olen kuin vereslihalla.
Annoin Maddylle vauhtia keinussa, ja hän hoki: "Korkeammalle, isi."
Se oli mukavaa. Maddy kikatti.
Silloinkin mietin seuraavaa ryyppyä.
Halusin vain helpottaa oloani.
Sitten Maddy sai kiukunpuuskan. Jos Paula ei olisi ollut paikalla,
olisin juonut Maddyn seurassa.
Ihan niin kuin äitini.
En halua tehdä sitä Maddylle.
Annan sinulle yksinhuoltajuuden.
Soitin juuri asianajajalleni.
Anteeksi, kun olen tällainen paskakasa.
Teet oikein Maddylle.
Voit tulla milloin vain hakemaan Maddyn tavarat. Pakkaan ne.
Kiitos.
Olenko tullut juoppohulluksi vai kimmellätkö sinä?
Kimmellän.
TARA: SEANIN ASIANAJAJA SOITTI! SOITA MINULLE!
MONTANAAN! JEE!
Hienoa. Kiitos, kuin jaoit.
Se oli mahtavaa. "Hitot Murphyn laista." Pidin siitä.
"Löin kuin nyrkkeilijä." Se jäi mieleeni.
"Haljennut yövalo."
"Musta, ei sininen."
Koko kertomus oli upea. Olet taitava kirjoittaja, Edith.
Esther. -Niin.
Olenko minä seuraavana?
Äiti, et ole kirjoittanut mitään. -Voin lausua jotain.
Olen taitava puhuja. -Äiti.
No, olkoon.
Odota ulkona. Tulemme pian. -Selvä.
Hei sitten, rouvat. -Heippa.
Rauhaa! -Olet tervetullut takaisin, Paula.
Suuret kiitokset.
Voi veljet.
Otetaan täältä lähdölle.
Seany oli ihan paskana.
Isäsi tärisi samalla lailla.
Kertoisitko onnellisimmasta päivästäsi?
Mitä? -Sitä me teimme ryhmässä.
Muistatko päivän, jolloin olit todella onnellinen?
Ehdottomasti ensimmäinen aamumme Alaskassa.
Tulimme Anchorageen keskellä yötä, ja sinua palelsi, koska unohdin takkisi.
Jätimme isäsi paniikissa.
Olin hankkinut meille mökin, jossa ei ollut kalusteita.
Niinpä…
Niinpä kaadoin kaikki vaatteet matkalaukuista keskelle lattiaa -
ja tein meille sängyn.
Käperryimme siihen nukkumaan.
Seuraavana aamuna, kun sinä vielä nukuit,
hiippailin ulos ja sukelsin lumeen.
Makasin siinä ja tein lumienkelin.
Siellä kukaan ei tullut sanomaan, että olen sekopää -
tai alkanut yhtäkkiä rähjätä.
Olin siellä yksin auringon ja lumen kanssa.
Alle vuodessa palasimme takaisin tänne ja olin täysin persaukinen.
Koko reissu oli typerä.
Ei se ollut typerä.
Sait minut pois isältä etkä palannut hänen luokseen.
Tuota…
Onko kutsu Montanaan yhä voimassa?
Haluatko lähteä?
Joo.
Mikä ettei!
Voin tehdä seinämaalauksia tai löytää itselleni vuoristojen miehen.
Ja Maddy tarvitsee minua. Hänkin on taiteilija.
Oletko valmis lähtöön maanantaina?
Olen valmis. Tavarat on pakattu. Se hyvä puoli on autossa asuessa.
En tiedä, kestääkö se Montanaan asti. Ehkä joudun myymään sen osiksi.
Kai saan sinulta kyydin?
Joo. Kyllä.
Todellako? -Totta kai.
Jestas sentään!
Maddy! Arvaa mitä. Me lähdemme automatkalle.
Haluatko automatkalle mummin kanssa?
Me lähdemme automatkalle! Hyvänen aika sentään.
Oliko siinä kaikki? -Oli.
Voit tulla katsomaan häntä niin usein kuin haluat.
Aion raitistua ensin.
Sitten tulen jatkuvasti käymään.
Minulle tulee ikävä Maddya.
Onnea matkaan, Alaska.
Säästetään mustat. -Hyvä.
Mustat ovat hienoja.
Tule, Maddy.
Tänne päin.
No niin, kulta.
Palaan pian.
En tiennyt tulostasi. Tule sisään. -En voi. Maddy odottaa autossa.
Halusin vain tulla hyvästelemään, ja minun on pitänyt palauttaa tämä.
En ole varma, varastinko sen vai miten se jäi minulle, mutta…
Se oli ylläsi kiitospäivänä. -Olen pahoillani siitä.
Joka tyttö kaipaa hiukan kašmiria.
Onko seuraava pysähdys Montanassa?
Haen äidin Port Winslow'sta ja sitten valtatie I-90 kutsuu.
Kiitos, kun olet ollut hyvä ystävä. -Samat sanat.
Pidä paita. -Ei. Ostan oman joku päivä.
Tämä maksoi 1 400 dollaria.
Pidän sen.
Äiti.
Hei.
Olet varmasti innoissasi.
Sinähän aioit myydä autosi osiksi. -Niin aioin. Tai siis aion.
Minulla on mahtavia uutisia.
Mitä? -Micah viskasi Alaina-Mayn pihalle.
Hän heitti sen ämmän pellolle takiani.
Nukuin viime yön hänen syleilyssään.
On olemassa seksiä ja sitten on…
Jestas sentään. Se oli täysin eri tasolla jopa minulle.
Etkö lähde?
Kultaseni, en juuri nyt.
En voi jättää Micahia juuri nyt.
Se, mitä välillämme on, on hyvin voimakasta ja…
Se on…
En voi jäädä odottamaan. -Et tietenkään jää.
Nyt on hetkesi. Sinä lähdet ja kerrot minulle osoitteen.
Minä tulen perässä. Seuraan sinua.
En halua jättää sinua tänne. -Tiedän.
Eikö ole hassua, miten asiat järjestyvät?
Kun kerroin Micahille lähteväni, hän tajusi tunteensa minua kohtaan.
Se oli kuin pamaus.
Ja hän kertoi Alaina-Maylle minusta.
Olisit onnellinen puolestani.
Lähden ilman sinua. -Totta kai lähdet.
Tämä on sinun seikkailusi, ei minun.
Pärjäätkö sinä?
Tulehan. Rakastat minua. -Niin rakastankin.
Näin on. Anna kunnon halaus. -Hyvä on.
Voi Luoja, kultaseni.
Rakastan sinua, äiti. -Tiedän sen.
MISSOULA 911,2 KILOMETRIÄ
Annetaanko kunnon napsutukset kaikille?
Kiitos, kun teitte tämän kanssani. Tämä on ollut kunnia.
Kiitos. -Kiitos sinulle, Alex.
Emme kuulleet sinun onnenpäivästäsi.
"Onnenpäiväni ei ole vielä tapahtunut.
Pian on sen aika.
Sinä päivänä nousen autooni, joka haisee vanhalta tonnikalalta.
Olen pakannut mukaan koko omaisuuteni ja ihanan tyttäreni.
Ajan hittoon tästä kaupungista.
Matka kestää yhdeksän tuntia.
Ajan 911 kilometriä Missoulaan, Montanaan.
Vietän siellä seuraavat neljä vuotta opiskellen kirjoittamista.
Toivon, että siellä tulee paljon onnellisia päiviä.
Tiedän, että vaikeitakin päiviä tulee.
Useimmat eivät uskoisi, että yksinhuoltajaäiti pärjää collegessa,
mutta he eivät tiedä, mitä sinne pääsy vaati.
Kolmesataakolmekymmentäkahdeksan kuurattua vessaa.
Seitsemän eri valtion tukea.
Yhdeksän muuttoa.
Yön lautta-aseman lattialla.
Ja tyttäreni elämän koko kolmannen vuoden.
Kun pääsemme Missoulaan,
vien Maddyn Sentinel-vuorelle,
josta näkyy kaupunkiin, ja esittelen uuden kotimme.
Olen kertonut hänelle isosta M-kirjaimesta vuoren huipulla.
Polku sinne on pitkä ja mutkikas.
Kiipeäminen on rankkaa,
mutta me pääsemme huipulle.
Ja perillä -
kerron hänelle, että M tarkoittaa Maddya.
Tämä koko uusi maailma on häntä varten."
Kotiväkivaltaa kokeneille kriisiapua löytyy seuraavasta osoitteesta:
www.wannatalkaboutit.com
Tekstitys: Anna-Kaisa Viljanen