Udkantsdanmark. Udkantsdanmark findes jo ikke.
For mig er centrum i verden der, hvor man bor, ikke?
Barndomslandet ligger overalt, hvor du vokser op.
Hjemme, hvor du hører til. Der er regn og sol, heste i østenvinden.
Udkanten? Hvad skulle det være?
Jamen du taler jo netop fra et meget romantiseret perspektiv.
Min egen opvækst i Udkantsdanmark har været forfærdelig.
'Fortælling fra en udkant' minder mig om Morten Papes 'Planen'.
- Hvad fik dig til at skrive det? - Jeg prøvede at undgå at skrive det.
Jeg prøvede at cirkle mig væk fra det, men det er måske en fødsel, -
- der bliver nødt til at ske, før jeg kan skrive om noget andet.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at der er en frygt for gerningsstedet.
Jeg vil aldrig have det særlig rart med at komme hjem.
- Hej. Dav, Laura. - Hej, mor.
Hold da op. Jeg synes slet ikke, du ligner dig selv.
Med dit lange, flotte hår. Hvor er det blevet af?
Jeg er faktisk rigtig glad for det, som det er nu.
- Det er godt nok kort. - Ja.
Det er næsten helt drengeklippet heromme bagi.
Jannik har været rigtig aktiv med det her bryllup.
- Cathrine har også hjulpet meget. - Det er vel også deres bryllup.
- Mogens skal vel lave al maden? - Ja ja, selvfølgelig.
Tænk, at han stadig eksisterer.
Der er så meget, der lukker herude. Det synes jeg er noget rigtig møg.
Men det er efter, den her skide REMA 1000 er åbnet ved motorvejen.
Jo, så der sker da lidt herude.
Jeg har også haft indbrud i butikken.
- Nej, har du? - Ja.
Hvad kan man stjæle i en blomsterbutik?
- Der var 4000 kroner i byttepenge. - Nej.
Nu er de væk. Utroligt, at folk ikke kan opføre sig ordentligt.
Altså, der har jo altid været en del utilpassede unge her.
De burde smides i fængsel. Så kunne de sidde der og tænke lidt over det.
Jamen altså, i stedet for at genere andre på den måde.
Det hjælper ikke at sætte unge mennesker i fængsel.
- De bliver stemplet som kriminelle. - De er vel kriminelle.
De kommer ikke videre så. De skal ud og blive en del af samfundet igen.
Det er svært, hvis du er udstødt og bliver betragtet som en taber.
- Der er vi så bare uenige. - Det handler ikke om at være uenige.
Det er et faktum, at det ikke gavner samfundet at smide unge i fængsel.
Jamen så behøver jeg jo ikke at sige mere. Så holder jeg da bare min mund.
Men det er da dejligt, at alle hjælper til.
Hvor skal I så have kagen fra?
Den får vi nede fra hovedgaden. Hvor skulle vi ellers få den fra?
Nej, hvor er det længe siden, du har været hjemme, Laura.
Mor, vil du ikke være sød at kalde mig Irina?
Jeg kan aldrig huske det mærkelige navn.
Nej, men det er ved at være mange år siden, at jeg skiftede det.
Jeg måtte ikke kalde dig Loppenberg. Nu må jeg ikke kalde dig Laura.
Men jeg hedder ikke Laura længere. Jeg kan godt forstå, det er svært, -
- men jeg ville blive rigtig glad, hvis du prøvede.
Du er jo opkaldt efter oldemor Laura. Det er jo hendes navn, du har fået.
Nu har jeg så valgt et andet selv.
- Det er så det, jeg ikke forstår. - Nej, men sådan er det.
Nu kan du gå ind, og så går jeg over og henter nogle kartofler.
Jeg har jo heller aldrig mødt oldemor Laura, vel? Mor?
- Hej. - Hej hej.
- Hvem er det? - Det er Cathrines lille datter.
- Hej, skattepige. - Hej.
Hej, søs.
Jannik? Kommer du ikke lige og tager en pose?
- Er den tung? - Bare tag en.
Mor? Mor? Det er Cathrine.
- Hvad mener du? - Det er Cathrine-Cathrine.
Hold nu kæft, der var mange mennesker i REMA. Hej, Jane.
Hej! Du har da godt nok fået klippet håret af, hva'? Hej.
- Det er sgu flot. - Ja. Tak.
Og du har også fået et nyt navn, har du ikke? Irine?
- Irina. - Jeg går lige ind med det her.
- Er det sådan et kunstnernavn? - Hvad?
Et... sådan kunstnernavn?
- Øh, ja, det kan man godt sige. - Du ligner altså ikke en Irina.
- Nej, men det hedder jeg nu. - Så er du også fra Østeuropa nu?
Lad nu være. Det er da superfedt med nogle anderledes navne.
Der er heller ikke særlig mange danske piger, der hedder Jessica.
Jeg har opkaldt hende efter Carrie fra Sex and the City.
Du ved Sarah Jessica Parker.
Du har ikke set Sex and the City?
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Sagt hvad?
- Det er Cathrine. - Ja, hvad er der galt med Cathrine?
Hvad mener du med, hvad er der galt med Cathrine?
Mor, hun har mobbet mig hele mit liv.
Nej, hun har da ej. Du er da aldrig blevet mobbet.
Hvorfor har ingen fortalt, det er hende, Jannik skal giftes med?
- Det stod da på invitationen. - Der stod bare 'Cathrine'.
Der er tusind, der hedder Cathrine. I kunne godt have ringet.
Ja, du kunne da også godt ringe en gang imellem.
- Det har jeg da også forsøgt. - Det har du faktisk ikke, Laura.
Nu er du hjemme, og vi skal fejre bryllup, og vi har glædet os meget.
- Det kan være lidt svært... - Nu skal jeg lave mad.
Jeg har taget noget rigtig lækkert op til os.
- Hvad laver du? - Hvad ligner det?
- Du svejser et eller andet. - Det skal sidde bag på traktoren.
- 'Just married'? - Nej. Der skulle stå 'Nygift'.
Men jeg laver den, hvor der står 'Born to be Married' hen over.
Og så nogle dåser, der hænger efter.
- Flot. - Flot?
- Øh, hvor er dit hår? - Ja. Polterabenden gik helt galt.
- Cathrine er pissesur. - Altså, hvordan kan du gøre det?
Det var ikke min idé. Drengene havde en maskine med, og vi var stive.
Hvordan kan du gifte dig med Cathrine?
Synes du ikke, det ville have været en god idé lige at snakke med mig?
Kan du ikke være ligeglad?
Og hvad med hende? Er hun ikke flippet ud over min bog?
Halvdelen af den handler nærmest om hende.
- Næ. - Næ?
Og hvad med dig? Er du bare...
- Altså, helt ærligt, Jannik? - Jeg har ikke læst den.
- Mener du det? Du har ikke læst den? - Nej, jeg har ikke...
Det ved du da godt. Det tager mig 100 år at komme igennem en tegneserie.
- De har ikke engang læst den. - Er det ikke ligegyldigt?
Jo, jo. Altså, det er da en god ting. Det er bare langt ude.
Og så at se min bror sammen med Cathrine. Det er fuldstændig fucked.
Du bekymrer dig om noget, som er fuldstændig ligegyldigt.
- Jeg ved det. - Ring til mig senere.
- Vi snakkes ved. - Hej.
Vi skal spise.
Alt bliver tøset uden alufælge. Thansen, så kører det for dig.
Det her er POP FM. Godt humør og mere variation.
Hej, far.
- Pas nu på. Du bliver møgbeskidt. - Ja.
- Hvad er der med den? - Hun kan ikke rigtig beslutte sig.
- For om hun vil føde eller hvad? - Ja.
Der er jo ikke rigtig nogen vej udenom. Hun er nødt til at gøre det.
- Mor siger, at du skal komme ind. - Det skal jeg nok.
Jannik er gået i gang med at lave sådan noget snaps til brylluppet.
Men jeg hiver lige de her chilier ud nu, -
- fordi det skal ikke kun være mænderne, der kan drikke det.
Kvinder kan også drikke noget stærkt.
Ja, selvfølgelig. Ligesom de også kan have kort hår, jo.
Det krævede faktisk en del mod at klippe mit hår.
Jeg har været ret øm omkring det siden det, du gjorde dengang.
Jeg ved ikke med dig. Men jeg er altså blevet voksen.
Jamen altså, jeg havde jo brugt hele dagen på det, jo.
Og Jane, jeg havde bare gjort alt, hvad du sagde, at jeg skulle, ikke?
Jeg sagde til dem: 'Det kan være, I synes, det er en lille smule ...'
- Hov, vil du have? - Nej.
'En lille smule utraditionelt med farsbrød.
Men det er det bedste farsbrød, I har fået i jeres liv.'
- Kunne de så ikke lide det? - Jeg åbner ovnen og lader det hvile.
- Og hvad tror du så, at der skete? - Hunden tog det, eller hvad?
- Fandeme jo. - Den tog det.
- Den tog det, det lille svin, altså. - Så havde du ikke noget at servere?
Nej, desværre, vi havde ingenting.
Nogen var kommet til at slukke for radioen.
- Så er de ikke til at drive ind. - Jeg troede, de blev stressede.
Nej, når de først har vænnet sig til noget, så skal det bare være sådan.
Jeg kan ikke engang få lov til at skifte kanal.
- Det skal være POP FM. Kartofler? - Det er så sjovt.
- Er der noget galt med maden? - Nej, det er fint, mor.
- Vil du ikke have et stykke kød? - Ellers tak. Jeg spiser ikke kød.
- Hvad skal jeg så finde på til dig? - Ikke noget. Det her er så fint.
- Nej, jeg finder et eller andet. - Det skal du slet ikke tænke på.
Så tag lidt sovs på. Der er lidt sovs her. Put det ovenpå.
- Der er ikke kød i. - Nej, men der er fløde i, ikke?
- Jo da, selvfølgelig. - Jeg spiser slet ikke noget fra dyr.
- Hvad for noget? - Det er da det, vi lever af.
Du har altid ædt så megameget kød. Du var sådan et kødhoved.
- Det er faktisk rigtigt. - Ja, men nu er jeg blevet klogere.
- Så giver du os dårlig samvittighed. - Jeg nævner ikke jeres madvaner.
Jeg blander mig overhovedet ikke i, hvad I gør.
Det er bare... Nu, hvor Jorden basically er ved at gå under...
- Nu skal vi høre på det her igen. - Det er der ikke noget galt i.
Der er noget galt i at ødelægge den gode stemning.
- Mor har forberedt det her måltid. - Det har noget at gøre med klimaet.
Det havde da været lige meget, om vi eller naboen havde købt den.
Den havde været død alligevel. Du har spist 10.000 tons kød i dit liv.
Det ville ikke være noget problem, at du reflekterede lidt over det.
Hvorfor skal vi gøre alt muligt, når USA og Kina er ligeglade?
- USA og Kina? Tag et standpunkt. - Danmark er en dråbe i havet.
- Ja, men hvad vil du gøre? - Nej, nu stopper I da!
Nu gider vi heller ikke snakke mere om det dumme miljø.
Det er meget mere spændende at høre, hvordan det går med forfatterlivet?
- Det går fint. - Er du i gang med at skrive noget?
- Ja. - Er det en roman?
- Det er et litterært eksperiment. - Nå, hvor spændende.
- Er der penge i det? - Nej, men det handler det ikke om.
- Jussi Adler tjener da mange penge. - Jeg er ligeglad med penge.
Der er vel også understøttelse til kunstnere? Så betaler vi andre skat.
- Mor, er du okay? - Det må I undskylde.
- Det gled ud af hænderne på mig. - Du skal ikke sige undskyld.
Jane, prøv at kigge. Du må slet ikke løfte sådan noget.
- Er det meget slemt med den gigt? - Nej, det er det ikke.
Jo, det er. Du tager, jeg ved ikke hvor mange piller.
Måske skal du ikke tage så mange piller. Det kan være rigtig giftigt.
- Hun skal jo få det bedre. - Der kan komme mange bivirkninger.
Vi finder nogle andre glas. Og jeg ved, at far ved, hvor de er.
Hvor er far? Iver? Iver?
Har Jannik fortalt, hvordan han friede til mig?
Det var den mest romantiske middag.
Vi var ude at spise, og så fik jeg dessert.
- Jeg fik en... Hvad hedder det nu? - Creme brulé.
Hvor man skal slå oven på den, ikke?
Og lige pludselig ser jeg midt i det hele, at der ligger noget og glimter.
- Og så dukker den her ring op. - Nej.
- Nej, det er løgn. - Hvad?
Har du seriøst selv fundet på det? Det er virkeligt originalt.
Jeg bliver ved med at sige til Jane, at det bare er den smukkeste ring.
Jeg er meget, meget beæret over, at du har villet lade mig få den. Se.
Er det... Er det din gamle forlovelsesring, mor?
Den lå jo bare der i skuffen.
- Den er vist fra jeres oldemor? - Det var oldemor Lauras.
Så overtog mormor den, og så fik jeg den af hende.
Og så synes jeg, at det er godt, at nu kan Jannik og Cathrine få den.
Det er bare... Du har altid sagt, at jeg skulle have den.
Du har da aldrig været særlig vild med mine smykker, Laura.
Nej, det er selvfølgelig rigtigt. Det er slet ikke min stil.
Det er ikke min stil overhovedet faktisk, så...
Jeg er i hvert fald sindssygt glad for den.
Benjamin Bang, tillykke med din femte roman. Det er et klimamanifest.
Det er ikke en roman, der står alene. Der er også kunst omkring.
Klimaforandringerne skal ikke kun forstås som noget intellektuelt.
Vi skal have det visualiseret, så vi kan forstå konsekvenserne rigtigt.
Du har ikke været alene om det. Du har din kunstner med.
Asger er stoppet med at tale af rent princip.
Han udtrykker sig kun igennem sin kunst. Det har jeg stor respekt for.
Hvordan er I blevet enige om, hvordan det skulle se ud, det kunstprojekt?
Det er min kæreste, Irina. Og det er Mike.
- Og redaktør-Hanne kender du. - Hej, Hanne.
- Hvor er det blevet sindssygt smukt. - Irina, det er Aya.
Jeg har læst din bog. Jeg synes, den er fantastisk.
- Tak. - Jeg blev rørt af din historie.
Det er jeg da glad for. Benjamin siger, at du også skriver.
Ja, nu er det jo min første bog.
Men jeg er vildt glad for, at Benjamin gider hjælpe mig.
Der er ikke så meget, jeg kan gøre. Det er så skidegodt, det, du skriver.
Hvem fanden tager afskårne blomster med til en klimaudstilling?
Hej. Goddag. Godt at se dig. Jeg så dig i det interview med Knud Romer.
- Jeg synes, at du var virkelig god. - Tak.
- Er du ved at udgive noget nyt? - Ja, det er planen. Jeg skriver.
Det er sikkert ikke noget, jeg skal blande mig i. Nu siger jeg det bare.
Jeg var på Bo-Bi Bar i tirsdags og så Benjamin sidde ret tæt med en pige.
- Det så sådan ret intenst ud. - Det skal du ikke...
- Virkelig intenst. - Jamen det er helt okay.
Er det okay?
Ja, altså, Benjamin og jeg har et åbent forhold.
Ja, okay, det var jeg jo så ikke helt klar over.
Men det er jeg glad for, at du siger, fordi de sad faktisk og åd hinanden.
Så det er lidt akavet, om man skal sige noget.
Så valgte jeg så at sige noget.
Ja, altså... Man ejer jo ikke hinanden.
Jeg forstår, hvis det ikke fungerer, men for os er det det helt rigtige.
Og så stoler vi på hinanden. I forhold til at elske hinanden.
Det er ret smukt. Måske skulle jeg foreslå det til min kæreste.
Han er blevetwack, efter han har fået konstateret klimaangst.
Han kan ikke få den op at stå. Han er impotent. Simpelthen.
Han er helt sådan 'what's the point'-agtig.
- Men det er jo... - Og han har jo ret.
På en eller anden måde har han jo ret, ikke?
Jo...
Det var...
Jeg tror bare, at det er en rigtig dårlig idé at tage hjem.
Altså, måske skal jeg bare melde afbud.
- Kan man ikke godt det? - Jeg forstår godt, det er svært.
Men hvis der er en konfrontation, så er du jo nødt til at tage den.
Jeg kender det. Jeg er sgu da selv fra Jylland.
Det kan godt være, du er fra Jylland, men du er fra et hjem med klaver, -
- og dine forældre er cand.mag. og kan ikke få nok af at snakke om ting.
Men du er da nødt til at tro på, at alt, hvad du kommer fra, -
- det er din kæmpestore kunstneriske styrke. Det kan man jo mærke.
Det kan godt være, jeg kommer fra noget andet, -
- men hvor fedt er det at være seriøs forfatter med en lykkelig barndom?
Hold nu op. Gå nu over til dine isflager, så vi kan komme hjem.
Ved du godt, at man kan blive impotent af klimaangst?
- Hvem er det? - Det er Emmas kæreste blevet.
- Han kan ikke få den op at stå. - Af klimaangst?
Jo, Jane, det er noget. Du har kramper.
- Det har jeg da aldrig oplevet før. - Har de piller slet ikke hjulpet?
- Hvad sker der? - Det er ikke noget, Laura.
- Har du foldet alle dem der selv? - Du skal passe på dig selv.
Ikke lave mere med de hænder. Du skal ikke stå alene med alle de blomster.
- Det er jo også min opgave. - Ja, jeg har spurgt Laura.
Eller Irina, om hun vil hjælpe.
Der er bare en plan med, hvordan de skal se ud.
Hun har hjulpet mig i butikken. Det kan hun vel nok finde ud af.
- Jeg kan sagtens gøre det selv. - Du har da rigeligt at se til.
Cathrine er i gang med at sy sin egen brudekjole.
Nå, men så har du jo travlt. Det skal vi nok klare. Ikke, mor?
Det skal jeg nok gøre.
Du skal ikke give det der til hønsene. Det er jo ris.
Det er meningen, at du skal kaste dem på din mor i morgen i kirken, ikke?
Så hun kan blive frugtbar. Så du kan få en lillebror eller lillesøster.
En lille Miranda. Eller Samantha måske.
- Er din mor sød ved dig? - Ja.
- Skælder hun ikke også ud? - Nej.
- Er hun lidt tarvelig nogle gange? - Næ.
- Hej. - Hej.
- Det er længe siden. - Tænk, at du stadig hører D-A-D.
- Ja, du hører vel stadig Nirvana? - Det er sgu da ikke det samme.
- Hvad så? - Det er længe siden.
- Det er så længe siden. - Du ligner jo dig selv.
- Du skal ikke kommentere på mit hår? - Nej.
Nå, det gør alle bare.
Hvor er det vildt, at du har skrevet en bog.
Den handler om os tosser herude?
Ja. Men altså, bare rolig, du er altså ikke nævnt.
Øv! Det kunne da godt være, du havde skrevet om ham, der var god i sengen.
- Næste gang. - Ja, okay.
Og... hvad ellers? Hvad laver du?
Jeg er på restaurant. Inde i midtbyen. Flammen.
- Er det et godt sted? - Ja, hvis man er til buffet.
Jeg mener, er du glad for at arbejde der?
Ja, det er jeg. Det er fint.
Nå, jeg er jo blevet blomsterpige. Så jeg må hellere...
- Så er alt jo ved det gamle. - Ja, præcis.
Jeg er fadølsmand og klapstolemand og pavillonmand og kabelmand.
- Jannik laver bare ikke en skid. - Han laver ikke noget.
- Det var hyggeligt at se dig. - I lige måde. Vi ses, ikke?
- Det er godt nok bling, hvad? - Cathrine kan godt lide det.
- Og så er de jo lilla. - Ja, det er de.
Ved du godt, at man kan få sådan noget cannabisolie mod gigt?
- Cannabis? Nej, det... - Medicinsk cannabis, ikke?
Det er sådan noget olie. Det er ikke ligesom at ryge sig skæv.
- Det kan være, at det vil hjælpe... - Nej, jeg vil ikke have det.
Du skal ikke stå og krølle det der.
- Kan du kende det, Laura? - Ja, selvfølgelig kan jeg det.
- Hvordan brød de egentlig ind, mor? - Det er jo det, der er det pinlige.
Da jeg kom den morgen, da var der ikke låst.
Døren stod åben. Det er mig, der er et fjols.
Nej, alle flytter fra byen. De unge forsvinder, -
- og så er det kun nogle oldinge som os, der bliver tilbage.
Det er efterhånden kun bårebuketter. Det er også den skide REMA 1000.
Se, det er så den her borddekoration.
Så vil hun have to og tre af dem på bordene.
- Har du lavet den? - Nej, det har Cathrine selv.
- Og du har fået ny disk? - Nå ja...
Kan du huske, at du havde din egen lille disk, hvor du solgte lodsedler?
- Du solgte søreme mange. - Det var, fordi du købte halvdelen.
Nej, far købte da også. Du var så glad, når der var gang i butikken.
Så sad du altid her og læste i dine Narnia-bøger.
Du var ikke meget for at komme ovre i SFO'en.
Men hvorfor tror du, mor? Hvad?
Altså, hvorfor tror du, at jeg altid var her?
Hej. Nå, det er her, I gemmer jer.
De er søreme flotte, de blomster, du har bestilt.
Jeg kom nok til at gå lidt amok. Jeg var bange for at bestille for lidt.
- Altså, du har bestilt dem? - Ja.
Jeg forstår ikke. Arbejder du her nu eller hvad?
Jamen det er, fordi jeg skal overtage butikken til efteråret.
Det er jo bedre, at den går til en i familien, end at den lukker.
Det er rigtig fint, men du skal ikke stille dem sådan.
- Hvorfor ikke? - Fordi så vælter de, når vi kører.
Prøv at høre. Jeg plejer altid at stille dem sådan her. I spænd.
- Det kunne man også godt gøre. - Hvorfor kan de ikke bare stå sådan?
- Fordi så vælter de, sagde jeg. - De står helt fint uden at vælte.
Hold nu op med det der!
Fint. Jeg er også fucking ligeglad.
Okay, fint nok. Så gør vi det på din måde. Lebbe-Laura.
Sagde du seriøst lige det der?
Lige siden du kom hjem, har der været pissehamrende dårlig stemning.
Du føler dig vigtig. Det er synd for din mor, du skal opføre dig sådan.
- Nu skal vi da huske at låse. - Vil du låne mine nøgler, Jane?
Gider du lige at flytte dig lidt? Jeg tager varevognen.
Laura, hopper du ind her?
- Nej! Shit! - Hvad er der sket?
Nej, og de er knækket.
Hvis man ikke pakker bilen ordentligt, så går det bare galt.
- Jeg havde ikke stillet dem sådan. - Jeg har set lige dig køre råddent.
Ved du hvad? Ved du hvad? Det er lige meget. Bare glem det.
- Er du sindssyg? - Skat?
Du ved, hun er helt rundt på gulvet over alt det i morgen.
- Og du beskylder hende for... - Hvordan?
Hun er nervøs. Hun er jo lidt rundt på gulvet.
Hun kører på mig på den mest ubehagelige måde.
- Hun gør. - Hvad for noget?
Hun har altid været sådan. I har bare valgt at glemme det.
- Stop dig selv. - Hun har taget pengene fra butikken.
- Nu skal du holde op, Laura. - Hun er den eneste, der har nøglen.
Er du klar over, hvad du beskylder hende for?
- Jeg siger bare... - Hvem er det, der kommer?
- Det er Benjamin. - Er det Benjamin?
- Hvis du ikke stopper det der... - Hun stjal meget, da vi var små.
- Jeg gider ikke høre på det der. - Jannik, hold nu op.
- Dav. Benjamin. - Velkommen.
- Tak, fordi jeg måtte komme. Værsgo. - Nej, det skulle du da ikke.
- Du skal bruge det der. Ikke? - Jo.
Du er vred. Alt det, du kan mærke med Cathrine, sørg for at bruge det.
- Det er rigtigt. Ja, det skal jeg. - Brug det kreativt.
Nej, hvor er du sød her.
Det blev taget på din tiårsfødselsdag.
Du behøver ikke at fortælle den historie, mor.
Der var et eller andet dengang.
Pigerne kunne ikke rigtig enes. Du ved, sådan nogle tøser.
Du blev simpelthen så gal. Så gik hun ind og pakkede sin lille kuffert.
Og så gik hun simpelthen hjemmefra. Så traskede hun ud over markerne.
Du var så temperamentsfuld dengang.
- Dav. - Hej.
- Har de fået hængt hjulet op? - Nej, vist ikke endnu.
- De kunne godt bruge en ekstra mand. - Ja, selvfølgelig.
Ja, hvis du også vil flytte bilen. Den står midt i det hele.
- Jeg skulle gerne kunne komme ud. - Han er lige kommet ind ad døren.
- Jeg er ude ved køerne. - Ja, selvfølgelig er du da det.
De er da meget søde.
Jeg havde frygtet, det var værre. Her er da også nærmest hyggeligt.
- Kan vi ikke bare køre? - Jo.
- Jeg hedder David. Seje briller. - Nå ja, det er de samme.
Er det ikke det? Det er præcis de samme.
- Jo, det ser sådan ud. - Grineren. Nu er vi tre mandfolk.
Kunne du være frisk på at tage et af de reb? Det skal du kaste over der.
Laura, gider du ikke at tage det reb og kaste over på den side af bjælken?
- Ja, søs, få klumpen over. - Laura?
Hvorfor kalder du hende Laura?
Nej, det ved du selvfølgelig ikke. Jeg hedder egentlig Laura.
- Indtil jeg skiftede til Irina. - Hedder du Laura?
Det er jeg ked af, jeg ikke har sagt. Jeg tænker aldrig på det.
Det er fint. Lad os nu bare...
- Prøv igen. - Kast bare op over.
- Så... - Ja, og tag fat i det andet.
- Skal jeg ikke bare tage den ene? - Overhovedet ikke.
Er du sikker? Den er tungere, end den ser ud. Hav fat i begge to.
På tre, er I klar? En, to, tre.
Den er tungere, end man lige tror. Benjamin, du skal lige hive.
Hiv i begge to. Du skal bare lægge vægten i.
Den er skæv i den ene. Hiv i den ene, og slæk i den anden.
Og hvad mener du med 'den ene'?
Hiv i dem begge to, og læg vægten i nu.
- Kig på hjulet. Hvis det hælder... - Du skal hive mere ude i den side.
- Pas på tyllen! - Ja ja, sorry.
- Lad nu være. - Nej, du skal ikke holde.
- Lad være med at krølle det. - Nej! Slip tyllen!
- Det fungerer ikke, skat. - Slip. Den skal over på bordet.
Jannik! Seriøst. Få den ind på bordet.
Det skal nok fungere. Vi skal bare have Benjamin til at justere den.
- Vi prøver bare igen. Er du okay? - Hvad? Ja, ja, ja.
Hold nu kæft, hvor er det primitivt. Det var ikke engang særlig tungt.
- Det så nu lidt tungt ud. - Det handler om teknik, ikke styrke.
Din bror og ham David har helt tydeligt et kompleks.
Føler sig truet af at være sammen med en mand som mig.
- Jeg tror ikke, de tænker så langt. - Det gør de sgu da.
Jeg skal ikke tro, jeg er noget. Janteloven er i modermælken herude.
Jeg kan fandeme ikke overskue det her. Jeg går op.
Jeg har også lovet Aya lige at kigge på det der. Jeg går lige op.
Jannik, vil du ikke nok være ordentlig over for Benjamin?
- Hvad mener du? - Du ved godt, hvad jeg mener.
Skal du så ikke være ordentlig over for Cathrine?
Jeg skulle ikke have sagt, hun stjæler.
- Typisk dig at se ned på folk. - Det var ikke sådan ment.
Jeg går ikke i det rigtige tøj eller stemmer på et alternativt parti, -
- dyrker sex med mænd og kvinder og dyr, og jeg ved ikke hvad.
Men jeg er glad. Jeg er faktisk lykkelig.
Du skal fandeme ikke have ondt af mig.
Altså, jeg har heller ikke sex med dyr, Jannik.
- Nej, men du ved... - Nej.
- Du ved, hvad jeg mener. - Nej. Det er sygt at sige.
- Du kommer jo fra landet. - Det er da dig, der bor her.
Jamen jeg har fundet en kvinde. Så er det slut med alle de dyr.
Og hep!
Jeg kan godt huske, at Cathrine var i plejefamilie.
Det var bare aldrig rigtig noget, man snakkede om.
Det var kræft, ikke? For helvede.
Man skal sgu være glad for, at de stadig er i live. De gamle.
Hvad blev der egentlig af Benjamin?
Han skulle arbejde lidt. Han er mentor for en anden forfatter.
Bare han opfører sig ordentligt, så er jeg glad.
Fordi ellers så smadrer du ham, eller hvad?
Så tager vi en lille snak med ham. Hep!
- Du kan godt huske Camillas fyr? - Jo, jo, jo.
Han knaldede alle mulige på sidelinjen.
Så tog vi lige forbi. Så stoppede han med det pjat.
Nå, men Benjamin knalder faktisk alle mulige.
Hvad?
- Ja. - Hvad for noget?
Vi har et åbent forhold, så I behøver ikke at komme med jeres tæskehold.
Det er sindssygt, I var kærester. Større modsætninger findes ikke.
Du har et åbent forhold, og han er i cølibat.
- Er du i cølibat, David? - Jeg er ikke i cølibat.
Jo, det er, fordi når han er vild med en, så er der nul hanky-panky.
- Så er det munken. - Det gider jeg ikke at snakke om nu.
- Hvem er du vild med? - En pige, der arbejder på Flammen.
- Dater I? - Han gør ikke en skid, den svans.
Jannik, din idiot. Du må ikke sige svans.
- Du skal bare invitere hende ud. - Nu tager vi det stille og roligt.
Det må jeg nok sige. Det kan faktisk ikke gå langsommere.
Hun ved ikke, at de er i et stille og roligt forhold. Sig noget til hende.
- Gør, som damen siger. - Lad ham nu være, altså.
Kom.
- Skriv hende en sms. - Hep!
Ja!
Velkommen til Diskotek Jessica. Wow, wow, wow, wow!
Og vi skal pynte borde til musik i dag.
Er du gammel nok til at komme ind? Skidt med det. Kom ind.
Det her er et diskotek kun for unge mennesker. Hvem er hende den gamle?
Er det dine? Må jeg prøve? Er det den vej, de vender?
Ved du godt, at Laura også kan lave et dyr eller et væsen?
Hun kan lave en Loppenberg. Har du set det før?
Prøv at gå hen og spørge Laura, om du ikke må se Loppenberg.
Det er så lang tid siden, at jeg har lavet Loppenberg.
- Jeg tror ikke, at jeg kan længere. - Det kan hun godt, Jessica.
- Så vil Jessica bare blive så glad. - Ja... Hvor er du tarvelig.
Jeg kan ikke huske, hvordan Loppenberg er.
Okay. Det er fint nok. Hun skal bare ikke gøre det for meget.
Hvad sker der her? Hvad er det?
- Hvad mener du? - Hvorfor ser det sådan der ud?
Altså, fordi det skulle være flot.
Men hvad fanden er det her? Hvad er alt det grønne?
Det var for at give lidt fylde og kompensere for de knækkede blomster.
- Synes du ikke, at det er pænt? - Nej.
Det skulle være enkelt og lilla. Jeg havde lavet nogle dekorationer, -
- så jeg undrer mig over, hvorfor det er blevet busk-agtigt.
- Nej, det kan da godt gå. - Hold kæft, hvor er det blevet flot.
- Det ligner, jeg ved ikke hvad. - Hvad mener du?
Blomsterne. Det er ikke det, jeg gerne ville have.
Jeg havde ellers sagt, hvad det var, jeg gerne ville have.
Vil du gerne lave det om?
Nej, det er da flot. Det er da skideflot. Skat.
Det er fint. Så bliver det bare sådan her.
Altså, synes du helt seriøst, det ser flot ud?
Nej, altså.
De lever jo bare i en helt anden verden herude.
De affaldssorterer jo ikke engang.
Nej, det gør de i hvert fald ikke.
Det var bare så fucking dumt, -
- at jeg blev så provokeret af det der med hjulet.
- Ja, men altså... - Jeg blev bare irriteret.
Jeg plejer at være hævet over sådan noget.
Jeg har skrevet fem romaner. Det kan Jannik da fandeme ikke prale af.
Nej, men han er også ordblind.
Jeg forstår virkelig godt, hvorfor du stak af.
Og hvorfor vi to aldrig nogensinde ville kunne trives herude.
- Mærkeligt, vi ikke har set det før. - Det er da utroligt, hvad man kan.
Det er jo internettet, mor. Alt ligger på internettet, far.
Irina og Benjamin, jeg har noget til jer. Det står lige i ovnen.
Det er noget vegetarisk. Det er vistnok også glutenfrit.
Tak, mor.
Og så har Cathrine fundet det her interview med dig, Laura.
- Ej, det gider vi da ikke at se. - Jo, vi gør da.
Nej, det synes jeg ikke, at vi skal se.
Nej, se. Du har sådan noget pænt hår.
Forestillingen om Udkantsdanmark er ikke noget nyt.
Bopæl har altid været en identitetsmarkør.
Altså, det har jeg faktisk ikke lyst til.
- Ti nu stille, Laura. - Jeg synes ikke, vi skal se det.
Prøv at se det flotte, lange hår, hun havde.
Det bliver nødt til at uddø.
Nogle generationer bliver nødt til at uddø. Ligesom man vender mulden.
Hvor fik du modet og viljen til at bryde ud og komme videre?
Jeg har altid følt mig udstødt.
Der har ikke været nogen mulighed for mig at blive, kan man sige.
Det har været én lang flugt hen mod noget andet.
Og min egen opvækst har været forfærdelig.
Jeg følte mig totalt svigtet. Jeg blev udsat for systematisk mobning.
Jeg havde nogle forældre, som ikke havde øjne eller ører for det, -
- fordi de ikke havde ressourcerne til det.
Og det er for mig Udkantsdanmark.
Og jeg har ikke den romantiserede følelse af at komme hjem.
Jeg har ikke lyst til at komme hjem. Det sted flygter jeg fra.
De eneste, der er der, det er dem, der ikke kan komme væk.
- Kan vi ikke bare slukke det? - Jeg kan ikke bo i Udkantsdanmark.
Kan vi ikke slukke det? Jeg mener det jo ikke på den måde, vel?
Det er jo en diskussion, ikke? Hvor man sætter tingene lidt på spidsen.
Vi taler om et fremmedfjendsk, -
- homofobisk, heteronormativt samfund.
Du er da i din fulde ret til at fortælle det ud fra dit perspektiv.
Lad nu være med at blive...
Jeg er okay.
Ligegyldigt hvor Jesus viste sig, hører vi om, -
- hvordan de sidste blev de første og omvendt.
Om hvordan uhæderlige embedsmænd og uanstændige kvinder blev hørt.
Hvordan højtråbende, blinde, fortabte sønner, -
- vantro disciple, tyve og røvere, selv dem, ingen kunne lide -
- blev kaldt frem i første række og ekspederet af Jesus før alle andre.
Og med et meget overraskende resultat.
Jesus lod ikke sit syn på mennesker begrænse af normer og fordomme.
Eller af fejl og mangler.
Overalt så han muligheder i os og i vores liv, -
- hvor ingen andre kunne se, der var noget særligt.
Og det åbnede menneskers hjerter.
- Kom, Jessie-skat. - Ikke træde på den.
- Jannik? - Ja, ja, ja. Skal jeg være her?
- Kan vi lige prøve at samle os lidt? - Lidt tættere sammen.
Ryk lidt tættere sammen.
Okay, så er vi klar.
- Har du fået slør på, Jannik? - Ja, ja, ja.
- Det er vinden. - Jeg tager lige...
Okay.
Tillykke!
Ikke så hårdt. Ikke så hårdt.
- Hej hej. - Klar?
Hvorfor er du på din telefon?
Aya skal aflevere på mandag. Hun har brug for, at jeg er der for hende.
- Skal det være lige nu? - Du ved da, hvordan det er, ikke?
Jeg ringer lige og giver hende lidt noter, ikke?
- Hej, Laura. - Hej, Sascha.
- Jeanette. - Laura.
Du har simpelthen valgt at tage hvidt på i dag?
Det forstår jeg bare ikke helt, fordi det må man jo ikke til et bryllup.
Nå, det vidste jeg faktisk ikke.
Cathrine sagde godt, at du havde klippet alt håret af.
- Det er godt nok flot. - Anderledes i hvert fald.
Det ligner måske lidt dengang, Cathrine klippede mit hår af.
Kan I huske det?
Det var til min tiårsfødselsdag, hvor I alle sammen var her.
Så syntes Cathrine, at mit hår lugtede af kolort.
Hun fik to af drengene til at holde mig fast og klippede alt håret af.
Kan I ikke huske det?
- David, du kan godt huske det, ikke? - Hvad for noget?
- Da Cathrine klippede mit hår af. - Nå jo.
Derfor kunne hun starte rygtet om, at jeg var lesbisk.
Det var fedt herude, hvor man så nærmest bliver jagtet med en høtyv.
Ved du hvad? Nu skal du holde op, Laura. Jeg ved ikke, hvad det ligner.
- Skal jeg ikke hjælpe dig med den? - Du skal holde din mund.
Det er Janniks dag i dag. Nu skal du opføre dig ordentligt.
Du kan da godt lade ham have den her ene dag.
- Værsgo at gå til bordet. - Vi er på vej.
Bare rolig, det er ikke en tale.
Kære smukke mennesker. Og Jannik.
Velkommen til fest her i laden. Hvor er her blevet fint.
Hvis nogen er i tvivl, så hedder jeg David.
Jeg er både best man og toastmaster. Hvad nogle ville kalde overarbejde.
Men du kan også bare få dig nogle flere venner, Jannik.
Vi skal allerede til den første taler, og det er gommens mor.
Ja... Dav, alle sammen.
Jeg har aldrig holdt en tale før, men én gang skal jo være den første.
Og så vil jeg benytte lejligheden til -
- at ønske jer hjerteligt tillykke med i dag. Jeg elsker jer meget højt.
Så vil jeg gerne sige, hvor rart det er at være blevet en familie.
Se, hvor dejlig Cathrine ser ud.
I sin flotte brudekjole, som hun selv har syet.
- Det er simpelthen løgn, det der. - Cathrine kan så mange ting.
- Hvad? - Hun har ikke selv syet den kjole.
Og det er dejligt at se, at I er så glade og lykkelige.
Ja, det var vist egentlig det.
- Brudeparret længe leve. - Hurra!
Vi er samlet til en bryllupsfest
og vi er inviteret med som gæst
det bli'r da en rigtig hyggedag
en som vi vil huske på hver dag
Cathrine er en rigtig dejlig pige
Måske skulle du ikke ryge så tæt på de halmballer.
Jeg er sgu ligeglad. Det sker der sgu ikke noget ved, du.
- Vi fik ikke hilst ordentligt før. - Nej. Karina.
Brudens kusine. Du har sikkert bare hørt om mig som kusine Karina.
- Irina. - Nej, jeg hedder Karina.
Nå ja, jeg hedder Irina. Men du har nok bare hørt om mig som Lebbe-Laura.
Nå. Ja ja, det er rigtigt. Ja, det kan jeg godt huske.
Hvad... Hvad er der med den der kjole?
- Ja, det er min. - Det er din?
I mandags kommer hun og siger, at hendes projekt er gået helt galt.
- Hun kan jo ikke sy, for helvede. - Hun kan ikke sy?
Så gav du hende din gamle brudekjole?
- Hun fik sgu lov at betale for den. - Hvor meget?
Til bryllupsnatten si'r vi knæk og bræk
har Cathrine egentlig set den før?
Vi kan ikke love den bli'r stør'
Jannik! Jannik! Jannik! Jannik!
Jeg havde det sådan, jeg kan lige så godt komme af med den.
Den hænger bare der i skabet og giver mig dårlige minder, så...
- Det er typisk Cathrine. - Ja, det er sgu typisk Cathrine.
- Skål! - Tillykke!
Jannik, jeg skal snakke med dig. Jannik, jeg havde ret hele tiden.
- Du har altid ret. - Det her er vigtigt.
- Du vil gerne vide det her, Jannik. - Laura? Du er simpelthen for meget.
- Helt ærligt. - Jeg skal bare snakke med dig.
Jeg ville ønske, at du ikke fucking var her.
Sæt dig over til din klovn af en kæreste. Og lad os være.
Ja, ja, ja.
Skål, alle sammen. Skål.
- Skål. - Skål!
Hej, alle sammen. Jeg er jo Janniks søster, som I sikkert ved.
Jeg vil bare sige noget helt kort. Tillykke.
I ser smukke ud. Og det er slet ikke, fordi jeg ikke synes, -
- at vi skal rose din smukke kjole, Cathrine.
Men det er jo bare i virkeligheden kusine Karina, vi skal rose.
For det er hendes brudekjole, som du har købt og altså ikke selv syet.
Men det er der jo ingen skam i.
Jeg ville ønske, at du ikke havde stjålet pengene fra min mors butik.
Det er jo det, du har gjort. Er det ikke?
Ja, det skal lige siges, at...
at Karina fik samme beløb, som forsvandt fra butikken samme dag.
- Hvordan kan det lade sig gøre? - Det er utroligt.
Du havde jo nøglen. Du kunne bare låse dig ind, ikke?
Jeg synes bare, det er vildt, at du har samvittighed til det.
Hun vil endda overlade butikken til dig.
Så jeg håber bare, at du passer godt på den.
Det er trods alt hendes livsværk gennem 35 år.
Ja, det var bare det, jeg ville sige. Skål, alle sammen.
- Skål. - Skål.
Og tillykke.
Var det dig, der tog de penge?
Skal vi ikke tage hjem? Det er jo helt fucked. Du virker lidt stresset.
- Jeg blev nødt til at sige noget. - Vi behøver ikke blive hængende.
Du kan ikke gøre mere, vel? Skal vi ikke bare tage hjem?
Ja. Ja, selvfølgelig.
Iver? Det er, fordi der står en ko herude.
Ved du hvad, der er faktisk to.
- Jeg sagde jo, de var stressede. - De ser da ikke så stressede ud.
Ja, kom du bare med. Kom så. Så skal vi ind. Kom så.
- Det er bedst, hvis jeg går med. - Hvad mener du?
- Jeg vil gerne lige hjælpe. - Jeg prøver at være her for dig.
Du bliver ved med bare at efterlade mig med de mennesker her.
Jeg vil gerne lige hjælpe min far. Vi tager hjem bagefter, okay?
Ja, kom. Ja, kom nu.
Sådan. Sådan. Ja, det er godt.
Ja, kom så. Kom så.
Kom så da. Ja, det er godt.
David?
- Hallo? - Hvad?
Kan vi heller ikke tale sammen længere eller hvad?
- Jeg blev nødt til at sige noget. - Jeg forstår dig bare ikke.
Jeg troede, at du ville kunne forstå mig af alle mennesker.
Du ved præcis, hvordan Cathrine var over for mig dengang.
Det har ikke noget med det at gøre. Jeg gider ikke være en del af det.
- Du ved jo, at jeg har ret. - Er du virkelig så selvoptaget?
Jeg var 17 år. Det kan godt være, du har talt om at tage til København.
Men en aften åbner din mor døren, fordi du bare skred.
Du sagde ikke engang farvel.
Og nu skal jeg forsvare dig? Når du ikke har styr på dit eget lort.
- Det er da noget andet. - Hvordan er det noget andet?
Det er sådan en bondemand, -
- der udlover 5000 kr., og man skal betale 1000 kr. for at være med.
Vi har brugt så lang tid på at forberede den her fest.
Hvordan kan du være sur på mig?
- I skal vide, hvordan Cathrine er. - Du snakker, som om hun er kriminel.
Det er hun vel også. Ifølge dig skal alle kriminelle i fængsel.
- Undskyld. - Du skal da ikke sige undskyld.
Godt, jeg har dig til at fortælle, hvordan det hele hænger sammen.
- Det er ikke det, det handler om. - Jeg forstår åbenbart ingenting.
Du mener, at jeg er dum i hovedet.
Cathrine!
- Du må gå ind og ordne det. - Du skal skride.
- Du må gå ind og sige undskyld. - Møgsæk. Du har ødelagt mit bryllup.
- Du tror, alt handler om dig. - Fint.
De hader dig alle sammen. Der er ikke nogen, der kan lide, du er her.
- Altså, hvad er det, du siger? - At din familie hader dig.
De hader dig, Laura. Ikke engang din egen mor kan lide dig, mand.
Giv mig min ring. Giv mig min ring.
- Næ. - Giv mig den.
Laura, lad være. Nej, det er min. Stop det der. Laura, lad være.
Hold op med det der. Lad være. Laura, stop!
Nej! Av! Lad være!
Stop! Skrid! Skrid!
Lad være! Giv slip!
- Av! - Det er min ring!
Av!
Det var kun, fordi det hele gik galt. Ellers havde jeg ikke taget de penge.
Jeg havde sagt, at jeg ville sy den kjole selv, og så gik det bare galt.
Det er ikke nogen undskyldning for at stjæle fra min mor.
Vi havde ikke en fucking skid derhjemme.
Jeg boede på værelse med mine to papbrødre.
Men du havde dit eget værelse. Og du havde et stereoanlæg.
Og hjemme hos jer spiste man aftensmad sammen hele familien.
Og I havde det sjovt.
Jeg kan huske, at Iver sad og stak sådan nogle røde pølser ind i ørene.
Og når vi sad rundt om spisebordet, så havde jeg det bare sådan...
Jeg ved det ikke... Jeg fik bare sådan en følelse af, -
- at jeg aldrig nogensinde ville væk herfra.
Jeg kan ikke finde ud af en skid.
Jeg kan kun finde ud af at være mor til Jessica og kone til Jannik.
Måske.
Det er også lidt af en bedrift at være kone til Jannik.
Jeg ved sgu da godt, at Jannik er sådan lidt... som han er.
Men... jeg ved det ikke. Jeg fucking elsker ham bare.
- Vi er nødt til at få dig ind. - Jeg kan ikke gå tilbage sådan her.
Jeg ligner lort.
Av for helvede.
Jeg tror, at jeg vrikkede om. Bare giv mig det der.
- Så... du er pæn nok nu. - Er du sikker?
Ja.
Kom. Lad os få en drink. Hvad vil du have? Vodka?
- Hun kunne jo have lånt dem. - Jeg forstår det ikke.
- Hej, Jessie-skat. - Mor!
Undskyld, at mor står og græder. Det er ikke med vilje.
Det er bare, fordi jeg er lidt ked af det.
Kan du ikke spille 'Let Your Fingers Do the Walking' næste gang?
- Det er Janniks yndlingssang. - Nej, den kommer i kø.
Fucking provins-dj.
- Hvor har du været? - Hvor fanden har du været?
Altså, jeg har været oppe at slås.
Har du været oppe at slås? Med hvem?
Med Cathrine. Det var fucked. Jeg ved ikke, hvad fanden der skete.
Altså, hvad fanden sker der?
Kom så, op med ham.
Hør her, nu går jeg op og får pakket, og så tager vi hjem.
Ja. Ja, jeg skal lige sige farvel, ikke?
Fem minutter.
Har du set min mor?
Det er bare, fordi jeg tager hjem nu.
Altså, jeg ville bare ikke tage af sted uden at sige farvel. Igen.
Så du indrømmer det?
Det var... Altså...
Du var grunden til, at jeg blev så længe, som jeg gjorde, ikke?
Jeg ville ikke flytte fra dig. Du var min eneste ven.
Jeg var ikke din ven, Laura. Jeg var din kæreste.
Ja. Jeg forstår godt, at du er sur på mig.
Jeg er ikke sur. Jeg husker dig bare som sjovere.
Måske husker jeg forkert. Ligesom vejret var bedre i gamle dage.
Nej, du husker rigtigt. Jeg var da sjov. Jeg er stadig ret sjov.
Det er jeg.
- Kan du ikke huske Loppenberg? - Jo.
Loppenberg...
Loppen! Loppenberg!
Come on, er det det?
Du havde... Der var også med...
Det var dine ben, der var underlige, ikke?
Loppenberg!
- Er du ved at være der? - Vil du ikke danse med Loppenberg?
- Skal jeg danse med Loppenberg? - Vil du ikke danse med mig?
Hvordan fanden er det, du skaber dig?
Det er bare sådan en karakter, David og jeg har. Loppenberg.
- Kom lige med ud. - Hvad?
- Kom lige med ud. - Slap af.
Kom nu.
- Hvordan kan det være pinligt? - At du gør grin med handicappede?
Jeg gør da ikke grin med han... Vi havde det bare sjovt.
- Hvad fanden er der galt med dig? - Slap nu af, altså.
- Jeg er virkelig bekymret for dig. - Fordi jeg fjoller på et dansegulv?
- Det har jeg været, siden jeg kom. - Jeg skal være noget bestemt, ikke?
Nej, det er, fordi jeg overhovedet ikke kan kende dig.
Det er, som om du er et helt andet menneske.
Nu sætter du dig ind i den bil, og så tager vi to hjem.
Nej.
Altså, du kan bare køre. Du kan bare skride hjem til fucking Aya...
Det er fint. Det må du godt. Det er jo det, der er aftalen.
Så bare skrid hjem. Skrid hjem til hende.
Hvor gik han hen?
Tager du også hjem nu?
Nej.
Det er sgu Janniks yndlingssang.
Var det dig?
Hvad hvis jeg aldrig var flyttet?
Så var det sgu nok os to, der var blevet gift i dag.
- Tror du? - Nej. Du ville kede dig ihjel.
Nej, vi skal sgu ikke kysse.
- Nej, det kan jeg sgu ikke. - Nej, det er fint.
Jeg er vild med hende fra Flammen.
- Du skal ikke forklare. - Så kan man ikke bare...
- Det er bare mig, der er... - Så...
Laura?
Så...
Du kunne blive så forbandet vred, da du var barn.
Jannik, han... Ham kunne man bare sende ud i garagen.
Så kunne han stå der og rode med en knallert.
Men sådan var det ikke med dig.
Det... Jeg ved ikke. Far og mig...
Det var ikke, fordi vi ikke ville eller... Det...
Vi vidste bare ikke rigtig, hvordan vi skulle gøre med dig.
Jeg ved godt, at jeg altid retter på dig og er så bedrevidende.
- Det er fint. - Nej, det er ikke fint.
Du må aldrig holde op med at rette på mig.
Den dag, du holder op med det, -
- så ved jeg, at det er, fordi du er ligeglad med din gamle mor.
- Sikke de kan blive ved derinde. - Ja.
Ja ja, men det er jo godt nok så.
Det er vores gave til Jannik. Det skrummel derude.
Den var svær at pakke ind.
Hvorfor lærte du aldrig mig at køre traktor, far?
Nej... Nej, det tror jeg nu nok, at vi lader Jannik om at gøre.
Så kan du jo noget, som vi andre ikke forstår os på.
Og du... Ja, det har du selvfølgelig ovenpå.
Så skal vi herover. Et lidt større værelse. Soveværelset.
Også med en god altan.
Udsigt mod... ja, cirka vest. Det må være Aarhus Vest.
Det er super med udgang i alle rummene.
Cathrine hun kan sørme godt vær' skrap
Jannik han er kendt for at være slap
men alligevel synes vi at I to
fortjener denne dag den bliver go'
- Skål! - Skål!
Danske tekster: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service