INSPIRAT DINTR-O POVESTE REALĂ
CU CÂȚIVA ANI ÎN URMĂ... ÎN FORT WORTH, TEXAS
Crezi că o să prindem ceva azi?
Cred că, dacă ne mai gândim mult, o să fie o zi lungă.
- Uite! - Da, amice, așa!
Bine. Păi, ăla a scăpat.
Haide! Aruncă din nou undița.
Da, amice.
Iar acum așteptăm, în liniște.
5000 de pături
E aproape mai mare decât tine, amice.
Știu, e foarte mare.
Gătim niște biban când ajungem acasă, ce zici?
Da. Crezi că am șanse să câștig, dacă prind unul așa de mare luni?
Te simți bine, tată?
Da, amice, da.
Luni? Ce e luni?
Turneul. Tinerii pescari din Texas.
A, da, desigur.
- Hai, tată! - Uite ce zic.
Dacă prinzi un biban așa de mare luni, câștigi un trofeu.
Dar, dacă o să prinzi niște conserve,
putem primi niște bani de la centrul de reciclare.
Cum ți se pare?
- Foarte amuzant. - Nu, vorbesc serios.
GORVIN - COLECTARE CREANȚE
Decorațiunile sunt grozave, iar mâncarea e perfectă.
Te-ai întrecut pe tine însăți!
Ar fi trebuit să continui
- ...să organizezi evenimente. - Știu.
Mi-ai spus asta de mai multe ori.
- Da, știu... - Dar viața are alte planuri.
Ziceam și eu.
- Acum e timpul. Bine? Haide! - Bine.
E aici, băieți, a ajuns.
Da, e aici, a ajuns.
- Ce pune mama ta la cale? - Nimic.
- Ești sigură că a ajuns? - Da, așa cred.
- Ai auzit mașina? - Ar trebui să ajungă îndată.
- O surpriză! Ia te uită! - Nu se poate!
Le-am făcut-o!
Nu-mi vine să cred!
Nu se poate! Ce Dumnezeu?
Simți că faci infarct? Ți-am făcut-o? Da?
Cum...? Fugi de-aici, scumpule! Nu-mi vine să cred.
Măi, credeam că ai situația sub control!
Am încercat. I-am spus că nu se întâmplă nimic.
- Da, bine. - La o parte!
La mulți ani, omule!
Mă bucur să te văd.
Doamne! Voi stăteați așa,
- ...de parcă... - La mulți ani, Bobby!
Mă bucur să te văd.
Știu una bună.
Acum câțiva ani, eu, Bobby, Derek și Doug
am mers la Marele Lac al Urșilor din Canada,
pentru o excursie cu cortul și pescuit,
ca să ne apropiem mai mult.
Dar am ajuns acolo și am aflat
că avuseseră loc o furtună cumplită și o viitură
care făcuseră ravagii pe uscat o săptămână întreagă.
Toate bărcile fuseseră luate de apă.
Nu aveam cum să ieșim pe lac
și am petrecut următoarele cinci zile disecând conținutul
- ...portofelului lui Derek. - Da, valeții nu rezistă niciodată.
Ți-am spus să nu joci cu valeții.
Dar Bobby, aici de față, a țipat tot timpul.
A luat-o razna, fiindcă a trebuit să umble în fundul gol,
căci Cyndi uitase să-i pună lenjerie intimă.
- Ei bine... - A tunat și a fulgerat toată săptămâna.
Mai țineți minte? „Mi se irită pielea.
Mi se irită pielea, fir-ar!”
În fine, pornim spre casă,
iar Bobby începe imediat să turuie despre lipsa chiloților lui.
O ține întruna: „Cum a putut să uite tocmai de asta?”
Cyndi, o adevărată sfântă,
îi taie imediat vorba,
se duce și îi ia cutia pentru pescuit, o deschide
- ...și e ticsită cu chiloți. - Chiloți!
Se pare că nu i s-a părut la fel de amuzant ca mie.
Hei, te simți bine?
Hei, vino încoace! Scumpule, ce se întâmplă?
- E în regulă. Respiră! - Ești cel mai tare, Bobby.
Iubitule, uită-te la mine. Uită-te la mine, scumpule!
Ești teafăr, e în regulă.
Respiră, iubitule! Ce se întâmplă?
Iubitule, ce se întâmplă?
Te rog, spune-mi. Vorbește cu mine! Ce se întâmplă?
Dragă, sunt aici, uită-te la mine!
Respiră, e în regulă. E în regulă, scumpule.
Te simți bine?
- Nu. - Vrei să intrăm?
Nu, poate ar trebui să intrăm, bine?
Haide! Să mergem!
Să intrăm și să ne întindem puțin.
Ne întoarcem imediat.
- Putem vorbi? - Sunt epuizat, Cyndi.
Putem vorbi mâine, te rog?
Se întâmplă din nou, nu-i așa?
E în regulă.
Nu-ți mai iei medicamentele?
Bobby! Scumpule...
Hei... E în regulă.
E în regulă.
Ce credeți că a simțit Saul
după ce Domnul i-a vorbit în drum spre Damasc?
Vină, remușcări, rușine?
Ei bine, eu așa sper.
Dacă te pui cu creștinii buni, ai face bine să te simți prost.
Sunt sigur că, la fel ca noi toți, a simțit toate aceste lucruri,
dar nu și-a lăsat rușinea sau mândria
să-l împiedice să facă tot ce trebuia ca să îndrepte lucrurile.
Cu toții avem neajunsuri, avem fisuri în armuri,
dar, dacă mergem înainte,
așa cum a făcut Saul, nu contează.
Putem merge înainte,
așa cum o să merg și eu înainte și o să închei predica,
fiindcă, da, Cowboys joacă în jumătate de oră.
Bobby, trebuie să vorbești cu mine.
Poți să țipi, poți să mormăi, nu-mi pasă,
dar trebuie să vorbești cu mine.
Te rog.
Îmi pare rău.
Ce faci?
- Phillip, ridică geamul! - Dar, mamă...
Phillip, ridică-l acum!
Fii binecuvântat, fiule!
Știu că e ceva, dar nu știu ce e.
Și cred că, dacă îi dau glas, e și mai înfricoșător.
Te-a lovit?
Nu, nu e nimic de genul ăsta.
E la fel ca înainte, dar e diferit.
E ca un întuneric care plutește deasupra lui.
Draga mea, ai mai trecut prin lupta asta cu Bobby.
Știu că nu ți-a fost ușor atunci,
dar ai luat taurul de coarne.
Și am admirat asta mereu.
Dacă de data asta e mai rău?
Dacă nu-l pot ajuta?
Trebuie să ai încredere că Dumnezeu știe ce e mai bine pentru tine
și pentru familia ta, scumpo.
Ți-a umplut inima până la refuz
și a adus în viața ta oameni care te iubesc,
care vor să te ajute.
Nu depinde doar de tine, fetițo.
Ești gata să ieși al doilea?
Cu momeala asta?
Am câștigat atâtea concursuri cu ea, că nici nu le mai țin șirul.
Hei, prinde un pește bun! Te descurci.
Phil, unde e taică-tău? Îi e rușine să te recunoască drept fiu?
Ei bine, nu încape îndoială că toate vietățile cu solzi
din lacul Lavon tremură la vederea voastră.
Verificați-vă undițele, doamnelor și domnilor,
și vom începe după ce acele dau roată de cinci ori cadranului.
Ești cel mai tare, Bobby.
Hei, Bobby...
Hei, ce se întâmplă?
Auzi, am nevoie să te uiți pe ceva, amice.
Haide!
- Da. - Vino!
Scumpule, ești gata să-i dai bătaie?
Da.
Bine. Păi, să prinzi unul mare, mi-e foarte foame.
Nu-l păstrezi, mamă.
Poftim? Ce fel de înțelegere e asta?
Să iei trofeul, să-l amanetăm pentru niște enchiladas.
- Bine. - Baftă!
Vai, mami te-a învățat și să pescuiești?
În regulă, e timpul să începem concursul.
Prima rundă durează 45 de minute. Pe ei!
Ascultă, nu-ți face griji,
o s-o rezolvăm noi, bine?
Te țin la curent.
Nu e mare lucru. Colaborează cu băieții,
îndreaptă situația
și vezi dacă te înțelegi cu ambii clienți
fără să oferi o reducere prea mare, bine?
Ești gata de plecare?
Nu pot mușca zilnic. Așa s-ar numi „colectare”.
A zis că va fi aici.
Știu, sigur a avut o urgență la muncă sau ceva.
A promis.
Scumpule, tatăl tău te iubește foarte mult
și nu ar lipsi fără un motiv foarte bun.
Știi asta, nu?
Uite! Pun pariu că sună chiar acum să-ți explice.
Am un copil foarte nefericit în mașină cu...
Bine, Joe, da. Bine, vin imediat!
Ce se întâmplă?
Pune-ți centura!
Stai în mașină. Rămâi în mașină! Mă întorc imediat.
- Tata e teafăr? - Stai în mașină!
Haide, Bobby, întoarce-te!
Bobby, oprește-te! Nu.
Uită-te la mine, Bobby, te rog. Te rog, uită-te la mine, iubitule!
- Suntem alături de tine, Bobby. - E în regulă.
Știu că ți-e greu și știu că te simți singur,
dar nu ești, sunt chiar aici.
Mă auzi, Bobby?
Te rog, spune-mi că mă auzi.
E în regulă.
Haide, Bobby!
E în regulă.
Ascultă-mă bine.
Te-am văzut luptând...
și nimeni nu e mai puternic sau mai curajos decât tine,
iar eu sunt aici, să lupt alături de tine.
Am nevoie doar să te întorci la mine, Bobby, te rog. Te rog!
Nu, oprește-te!
Revino la mine, Bobby! Întoarce-te la mine, Bobby, te rog.
Ești cu mine, întoarce-te la mine.
E în regulă.
E în regulă, întoarce-te la mine.
E în regulă.
Nu!
- Bobby! - Jos mâinile de pe mine!
- Nu te las să mă iei! - Bobby! Eu sunt! Bobby!
Oprește-te, Bobby!
- Haide! Hei! - Nu! Nu, tată!
E în regulă, Bobby. E în regulă, omule.
Hei!
Joe, eu...
Nu, nu-ți face griji, e în regulă.
Îl cunosc pe Bobby de mult timp,
am trecut prin multe împreună.
Știu câte a pătimit, doar că...
Nu mi-am dat seama că se simte atât de rău.
O bună bucată de timp, i-a mers foarte bine.
Doar că în ultima vreme...
Are nevoie de ajutor specializat, Cyndi.
Acum câțiva ani, un văr de-al meu din Amarillo
a început din senin să audă
și să vadă lucruri inexistente. Semăna mult cu cazul lui.
Mi-e frică, Joe.
O să se facă bine, da?
O să fie teafăr.
Găsește pe cineva care știe ce face,
să-l consulte și să-i ofere ajutorul de care are nevoie.
L-am sunat deja pe drul Bartley.
Mergem la el mâine la prima oră
- ...și apoi mai vedem. - Bine.
E nebunie curată.
Crezi că Phillip va fi bine?
Așa sper.
Bine, păi, du-te să vezi ce face.
Bine.
Dacă ai nevoie de ceva, sunt aici, bine?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Bobby!
Deci lipsește doar de patru ore?
În cazul ăsta, încă nu poate fi declarat dispărut.
Dar, chiar dacă ar fi trecut destul timp,
ați spus că a plecat de bunăvoie, nu?
Soțul meu nu se simte bine.
Credeți că e periculos?
Nu.
În cazul ăsta, nu putem face prea multe.
Îl vom avea în sistem și vom fi atenți dacă apare.
De cele mai multe ori, se întorc acasă.
Alo! Administrația spitalului, vă rog.
Bună ziua! Mă numesc Cyndi Saunders
și am vorbit cu cineva mai devreme despre soțul meu.
Da, v-am trimis poza lui pe e-mail, cum m-ați rugat,
și v-am sunat să mă asigur că ați primit-o.
Bine, vă mulțumesc pentru ajutor.
Pot să trec mai târziu cu niște fluturași?
Mulțumesc. Da. La revedere!
Nu contează cum ai căzut Ci cum te ridici la loc
Bună ziua! Vă sun de la Texas Regency, Colectare de Creanțe.
Scuze că vă deranjez azi, dar încercăm să dăm
de Robert Saunders de câteva săptămâni,
referitor la niște credite deschise, neachitate încă.
Din păcate, cum nu am primit niciun răspuns,
va trebui să raportăm datoriile.
FACTURĂ RESTANTĂ
BANCĂ
Așa de bine a mers?
La drept vorbind, bucătăria aia e mult prea mare.
Și cine vrea să curețe toată gresia? Și scările?
Nu mai ești tânără. Genunchii tăi îți vor mulțumi.
Cyndi? Cyndi!
Bună dimineața, Marilynn!
Voiam să văd cum vă merge, date fiind cele întâmplate.
Mulțumim, ești foarte amabilă, dar ne descurcăm.
Ești foarte puternică, Cyndi.
În locul tău, nu știu ce m-aș face...
Da, sunt mulți care o duc mult mai rău decât noi,
iar asta e doar temporar.
Ce-ar fi să veniți marți la prânz?
Am furat cea mai gustoasă rețetă cu dovleac
de la mama...
Mulțumim de ofertă, dar ne e bine.
Nu-i așa, amice?
- Da. - Sigur, dacă aveți nevoie de ceva...
Da, mulțumesc mult. Apreciez.
DE VÂNZARE EXECUTARE SILITĂ
Bun, pe astea le iau, pe celelalte le donez.
Nu te uita așa la mine!
Cu cine vorbești, mamă?
Cu fantoma unei vieți trecute.
Poftim?
Nimic, scumpule. Am nevoie de ajutorul tău.
Am trei grămezi aici. De luat, de donat și de aruncat.
Trebuie să fim nemiloși, altfel bunica ta
o să-și iasă din minți.
Poți să le pui în cutia de aruncat?
Bine, mamă, așa voi face.
Mulțumesc.
Scumpule!
Mamă...
Știu că ți-e foarte dor de el
și știu că, oriunde ar fi, și lui îi e la fel de dor de tine.
Nu a vrut să ne părăsească, nu e vina lui că e bolnav.
Nu am înțeles niciodată de ce îi place chestia asta atât de mult.
Poate ar trebui să gustăm.
Iubirea are limitele ei, puștiule.
Bunico!
Stă acolo de unul singur, cu tunsoarea aia cretină.
Uită-te la fața lui!
- E nebun. - Știu.
Ai nevoie de o jucărie? O să plângi fără tăticul?
Dă-mi-l înapoi, Bryan! E al tatei.
Să sperăm că nebunia nu e molipsitoare.
Mai fă o dată mișto de tata!
Ești un psihopat, la fel ca el.
Mamă, îmi pare rău, Bryan...
Mai nou pocnești oameni?
Era să-i spargi nasul puștiului.
A zis că tata e psihopat.
Da, și ce știe copilul ăla despre tatăl tău?
- Nimic. - Exact.
A vrut să te provoace, iar tu l-ai lăsat.
Iar acum, din cauza asta, am ratat două interviuri de angajare.
În regulă. Nu noi am cerut toate astea,
dar noi alegem cum reacționăm.
Îl vom găsi vreodată?
Eu cred că da.
Dar, până atunci, trebuie să ne asumăm responsabilitatea,
oricât ar fi de greu și chiar dacă fiecare părticică din noi
vrea să pocnească lumea în față.
- Doamnă Saunders! - Da.
Ați scris greșit „atenție”.
Serios?
Chiar acolo.
Așa se pare.
Trebuia să verific.
Voi fi sincer, dnă Saunders. CV-ul dv. nu vă prea ajută.
Da, știu că experiența mea profesională este limitată.
Scrie că nu ați mai lucrat de zece ani.
Da, am fost mamă.
Am lucrat zece ani cu normă întreagă.
Am avut grijă de soț, de fiul meu și de casă.
Asta a fost slujba mea.
Și e o meserie foarte grea, știu asta.
Domnule Cummings, știu că CV-ul meu nu e perfect,
dar sunt de încredere, muncitoare și hotărâtă.
Voi fi punctuală mereu și nu mă voi plânge niciodată.
Vă garantez că puteți conta pe mine.
Să nu mă faceți să regret.
O să încerc, dar trebuie să fiți rapidă.
Sper că învățați repede, doamnă Saunders.
Bine, în regulă, mulțumesc.
Mulțumesc.
Și avem 10% reducere la toate alimentele. Cu plăcere.
Și la fructele de mare?
Și la fructele de mare.
Atunci e oficial. Marțea mâncăm macaroane cu brânză și homar.
Bătăușul tău trebuie să pună carne pe el.
Nici nu mă stârni cu asta!
Ba nu-l pot face să vorbească,
ba devine un Mike Tyson în miniatură.
POLIȚIA FORT WORTH
Alo?
Știu că nu e ușor, doamnă Saunders.
Vă rog să ne urmați.
Pe aici.
Nu e el.
Ce...?
Geaca pe care o purta
avea o etichetă de la curățătorie cu numele soțului dv. pe ea.
E a lui Bobby.
Vă simțiți bine, doamnă?
Da.
Cum a...?
Se îmbolnăvesc, se întind, vremea se înrăutățește
și nu se mai ridică.
Sezonul ploios e cumplit, dar va fi mai rău
odată cu viscolele.
Ce se va întâmpla cu el?
- Îi căutăm rudele. - Și dacă nu găsiți pe nimeni?
Dispare pur și simplu, fără o înmormântare,
fără niciun rămas-bun, fără nimic?
Unde l-ați găsit?
Îl cauți pe Keith? Aia e haina lui.
Poftim?
E prea târziu. A plecat aseară pe ultimul drum.
Îl cunoșteai?
Tu cine ești? Și de ce întrebi?
Îți regret pierderea.
Sunt convinsă.
Poftim?
Dacă știai că Keith e mort, ce cauți aici?
N-are nimic bun de luat.
Nu știu. Nu știu și cred că...
Ești una din alea.
Ce, ați vorbit în fața biroului tău?
Ți-a cântat ceva?
Îi mai dai niște mărunțiș din când în când și poate niște resturi.
Acum e mort și te simți vinovată, așa e?
Nu, nu e deloc așa, de fapt.
Regret că te dezamăgesc.
Poftim, pentru deranjul tău.
Ai conștiința împăcată acum?
Mai treci pe la noi.
Ți-e foame?
Tu ce crezi?
DISPĂRUT
Nu, se pare că faci tot ce trebuie,
ai verificat unde trebuie.
Și sunt multe ascunzători în orașul ăsta,
dacă nu vrei să fii găsit.
Sunt sigură că va apărea.
Nu merită.
Deci... Keith...
Îl cunoșteai?
Da, îl știam de câțiva ani.
Cred că a venit aici din New Orleans, după furtună.
Avea familie?
Da, știi, de fapt,
mi-a desenat odată arborele lui genealogic,
cu o groază de ramuri,
și mi-a dat și numerele de telefon ale rudelor lui.
Îți bați joc de mine.
De ce te interesează bietul Keith?
Nu cred povestea cu bunul samaritean, așa că poți să termini cu prostiile.
Vreau doar să știu mai multe despre bărbatul
pe care-l credeam soțul meu înainte să dea cearșaful deoparte.
Nu încerc să fiu un înger,
am și eu defectele mele.
Dar în clipa de față mi-e tot mai greu
să ignor absurditatea lucrurilor.
Keith era un tip destul de cumsecade, nu înjura niciodată
și împărțea ori de câte ori putea. Obișnuia să cânte mult,
se credea Marvin Gaye.
O să-mi fie dor de el.
Dar tu?
Nu, eu nu știu să cânt deloc.
Care e povestea ta?
Nu e foarte diferită de a altora.
Am luptat în Kuwait, am văzut lucruri pe care aș fi vrut să nu le văd,
m-am întors la Waco să le uit,
mi-am găsit un bărbat,
mi-am luat o căsuță.
Dar el s-a îmbolnăvit. S-a îmbolnăvit grav.
- Îmi pare rău. - Da, și mie.
După ce a murit, nu știu, am încetat treptat să mai fac ceva.
Nu mi-a mai păsat.
Nu știu, nu pot pune cap la cap restul nici dacă încerc.
Dacă te ia curentul, pur și simplu...
Nu face asta!
Îmi pare rău.
Spui asta des, să știi.
Scuze.
Scuzele sunt frumoase,
dar vafele sunt leacul adevărat.
Poftim, gustă și tu!
Mulțumesc pentru masă.
Pentru puțin. Pot să te duc undeva?
Nu, sunt bine, am chef să merg pe jos.
Sigur? Nu e niciun deranj.
Da, mă descurc.
Sper că soțul tău e teafăr.
Mulțumesc.
Delia!
Nu știu, poate o să te ajute cu frigul.
- Ești sigură? - Sunt sigură. Da, te rog, ia-o!
O să mă ajute, mulțumesc.
- Cu plăcere. - Mulțumesc.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Unde ai fost, mamă?
A trebuit să mă ocup de ceva în oraș.
Legat de tata?
Oarecum.
Am cunoscut o doamnă drăguță.
Și trebuie să-ți spun ceva. Sper să nu te superi pe mine.
Nu o să mă supăr.
Mai știi pătura pe care o aveai în mașină?
Cea pe care ai luat-o din Lake Fork?
Da.
Doamna pe care am cunoscut-o astă-seară
nu avea prea multe, așa că i-am dat pătura ta.
Îi era frig?
Da, scumpule, îi era frig.
Se pare că avea mai multă nevoie de ea decât mine.
Măi să fie, ce copil bun ești!
Cine te-a crescut?
Crezi că și tatei îi e frig, oriunde ar fi?
Sper că nu.
Aș vrea să le putem da tuturor pături. Fiecăruia dintre ei.
- Bună dimineața, Cyndi! - Bună dimineața, domnule pastor!
Scuze că am venit fără să te sun. Am încercat, dar în zadar.
Tocmai am aflat că te-ai mutat. E frumos.
M-am gândit la voi azi-dimineață, în timp ce citeam Biblia,
și am simțit nevoia să văd ce mai faceți.
- Intră, te rog. - Mulțumesc.
Faci o cafea tare.
Mountain Roast e redusă cu un dolar săptămâna asta, dacă ai cupon.
Apreciez pontul.
Am o bănuială că și tu ai venit să-mi dai un sfat.
N-aș spune asta neapărat, e mai curând o invitație.
Sunt dornic să te ascult și să reflectăm împreună.
Promit că nu voi începe să-ți țin predici.
Citesc Biblia, am citit-o
și nu-ți face griji pentru noi, ne descurcăm.
În fiecare dimineață, mă trezesc, pun un picior în fața celuilalt
și ne descurcăm.
Ei bine...
Dumnezeu vrea să faci mai mult decât să te descurci, Cyndi.
Serios?
O! Ei bine, atunci, poate că trebuia să-l împiedice pe soțul meu
să se destrame sufletește...
să ne lase fără niciun sfanț...
să-mi lase fiul pierdut,
fără să știe când o să-și revadă tatăl...
și să mă părăsească.
Îmi pare rău. Știu că nu așa merge treaba.
Furia și tristețea pe care le simți
ne sunt întipărite în suflet,
dar ne sunt oferite și uneltele cu care să le depășim.
Mă rog necontenit, părinte, în ultima vreme.
Rugăciunile sunt instrumente excelente, dar ele reprezintă doar începutul.
În Mercy Valley există o comunitate pe care te poți baza.
Oricât de mare sau de mică ar fi nevoia, există inimi deschise pentru tine.
Și asta e foarte frumos,
dar nimeni nu ne poate ajuta cu ceea ce avem nevoie.
Înțeleg de ce simți asta,
dar poți găsi putere în ceilalți, în credința lor.
Te poate ajuta să-ți găsești scopul.
Bine. Nu vreau să fiu nepoliticoasă,
dar ne așteaptă o zi plină, așa că...
- Desigur, Cyndi... - Te conduc.
Apreciez că ai trecut să vezi ce facem. Mai ales Phillip.
Știi...
Planul nu are întotdeauna noimă.
Când auzi pe cineva vorbind despre un plan,
simți că răsucește cuțitul în rană, înțeleg asta.
Dar nimeni, mai ales El, nu vrea să te vadă în derivă.
Așa că ține-ți inima deschisă, Cyndi!
Ascultă, privește, fii pregătită pentru chemare când va veni.
Știi unde mă găsești, dacă mai ai nevoie de sfaturi.
Sunt alături de tine, toată biserica e alături de tine.
- Bine. - Mulțumesc.
Mamă!
Astăzi vă așteaptă o desfătare.
Nu voi vorbi doar eu de data asta.
Un membru al congregației ar dori să vă vorbească tuturor
despre un lucru incredibil de important.
Te descurci, mamă.
Cyndi Saunders, ai cuvântul.
Mulțumesc, domnule pastor Stevens, că mi-ai dat ocazia
să vorbesc astăzi cu toți
și vă mulțumesc că mă ascultați.
Mulți dintre voi îl cunoașteți pe soțul meu, Bobby. E greu să nu-l știți.
Nu lipsea de la nicio slujbă și era mereu alături de voi,
să vă dea o mână de ajutor, chiar dacă abia vă cunoștea.
Și probabil că ați auzit multe despre el în ultima vreme.
Iar adevărul este că soțul meu nu se simte bine...
și a dispărut de lângă noi acum câteva luni.
Când am conștientizat acest lucru, am vrut pur și simplu să mă ascund.
Am vrut să mă ascund de lume
și am vrut să mă ascund chiar și de gândurile mele.
Mi-a fost foarte greu să văd ce era chiar în fața mea.
Dar apoi mi s-a amintit că, până și în cele mai negre momente,
trebuie să ținem ochii deschiși.
Eu și fiul meu am venit astăzi aici ca să vă cerem ajutorul.
Nu pentru noi, ci pentru oameni ca Bobby.
Oameni care se simt uitați și nevăzuți.
Sunt peste 5.000 de oameni fără adăpost doar în acest oraș
și, din câte am auzit, va fi o iarnă cruntă.
Așadar, este dorința lui Phillip și misiunea mea
să ajungem la fiecare dintre ei,
cu un gest simplu de mângâiere.
O pătură.
Nu suntem naivi,
știm că acești oameni se confruntă cu probleme enorme,
dar mai știm și că un simplu gest de bunătate
poate fi un început.
Așa că, vă rog, dacă puteți dona, ar însemna enorm pentru noi
și sperăm că putem reda credința celor rătăciți.
Asta e tot?
În două săptămâni?
Asta e tot ce au putut face în două săptămâni?
Se apropie sărbătorile
și probabil că lumea e foarte ocupată acum.
Știu că multe organizații de caritate cer ajutor.
Nu le mai găsi scuze, scumpo, serios.
- Poate mai primim săptămâna viitoare. - Da, așa e.
Stai, poate că sunt niște bani aici.
Niște mărunțiș?
Bună, Cyndi!
Bună! Trei adulți și un copil, te rog.
Cine sunt prietenii tăi?
Ea e prietena mea, Delia, iar el e Paul.
Am zis că ar fi bine ca oamenii
să-i cunoască pe cei pe care vrem să-i ajutăm.
E isteață, nu-i așa?
Mi se pare o idee grozavă.
Bine. Sunteți gata?
Femeile în vârstă de la biserică fac cele mai bune chiftele.
- Da? Cât de bune? De cinci stele? - De șase.
Fii înțelept, micuțule!
Mulțumesc.
O, da! Sunteți tare amabilă.
Southern. Și fiica mea învață acolo.
Serios?
Da, studiază economie.
Inginerie civilă, promoția 1982.
Era un campus superb.
Ei bine, ce zici?
- Sunt de 5,5. - Ce?
Scuză-mă. Băiatul ăsta crede că aceste chiftele sunt de șase din cinci.
I-am spus că sunt de cel mult 5,5. Tu ce părere ai?
S-ar putea să aibă dreptate.
Aș zice că sunt chiar de șapte.
Mersi, ce să zic? Mulțumesc mult.
O să mă bată la cap la nesfârșit.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Bună, Marilynn! - Bună!
Bună ziua!
Întrebare: mai ai pâine cu usturoi, nu?
Au cumpărat în plus când au auzit că vii.
Bingo!
Cum merge treaba la ziar?
Sunt ocupat, dar nu mă plâng.
Ce se petrece acolo?
Se pare că Cyndi e serioasă legat de pături.
Da? Eu n-am auzit nimic.
Încearcă să nu ratezi slujba.
Amuzant!
Care e povestea lor?
E incredibil de satisfăcător, trebuie să recunosc.
- E o poveste înălțătoare. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Așadar, care a fost cea mai mare provocare în tot ce ați făcut până acum?
Să-i facem pe oameni să vadă ceea ce încearcă de obicei să nu vadă.
I-auzi! Chiar așa?
A nimerit-o la fix.
Începând cu mine însămi.
Uneori te lași prins de propriile probleme
și uiți că în lume există oameni
care o duc mult mai rău.
Dacă vom putea strânge 5.000 de pături până la Crăciun,
va merita din plin.
Da. Ce a însemnat asta pentru tine?
Când a plecat tata, am fost supărat, speriat, trist. Încă sunt.
Dar, dacă eu și mama facem asta, îl ajutăm
ajutându-i pe alții și cred că lui i-ar plăcea.
Și eu cred la fel.
Citește Shakespeare în timpul liber?
Cred că i-ar plăcea și asta.
FUNDAȚIA DORINȚA LUI PHILLIP E NEVOIE DE PĂTURI
CUM SĂ CREEZI UN WEBSITE
NUMĂRUL OAMENILOR FĂRĂ ADĂPOST DIN FORT WORTH CREȘTE
DORINȚA LUI PHILLIP ÎNCĂLZEȘTE INIMI
PHILLIP SAUNDERS LUPTĂ CU LIPSA ADĂPOSTULUI
Dacă jumătate din angajații mei s-ar mișca pe jumătate cât tine, Cyndi...
N-ai avea de ce să te plângi la ședințele cu personalul.
- Mai faci chestia cu păturile? - Sigur că da.
E frumos că faci voluntariat.
E un hobby bun.
Mă bucur că-ți place hobbyul meu.
Știi... Cum ești deja cel mai bun angajat al meu,
dacă ți-ai dedica puțin din timpul acela aici,
ai putea deveni rapid asistent manager.
Totul ține de priorități, nu?
Ce e cel mai important?
Dar poate că nu sunt în măsură să spun.
Vreau doar să ajungi acolo unde meriți.
- Mersi, Jim. - Ține-o tot așa!
Hei, uite! Ești vedetă.
Ia te uită! Asta o să ajute.
Da, n-are ce să strice.
Bine. Să pornim la drum
și să ducem păturile astea unde le e locul.
- Ce zici de oamenii ăștia de aici? - Bine. E o idee bună.
Bună! Vreți o pătură?
Le împărțim gratuit.
Ce zici de oamenii de jos?
Da.
Bună! Suntem de la Dorința lui Phillip
și am venit să împărțim pături.
Nu.
„Nu.”
- Nu? - Nu, nu vreau pătura voastră.
Sunt gratuite și curate. Poftim! Te rog...
Am zis că nu vreau. Nu vreau pătura voastră,
nu vreau nimic de la voi.
Ne pare rău.
Nu-i nimic, regret, voiam s-ajutăm.
- Cine vă credeți? - Îmi pare rău.
Cine vă credeți?
Serviciile sociale. Sunt Trey, cu ce vă pot ajuta?
Bună! Mă numesc Cyndi Saunders.
Vă ocupați de adăposturile pentru vagabonzi
din oraș, nu-i așa?
Da, doamnă, gestionăm toate clădirile municipalității.
Grozav! Eu și fiul meu am adunat pături
și urma să le împărțim fiecărui om al străzii,
dar, din mai multe motive, nu pare metoda ideală.
Așa că am sunat să văd dacă e posibil
să le donăm direct adăposturilor primăriei.
Să le adunăm pe toate odată și să le donăm.
Da, dnă, nu ar trebui să fie o problemă. Aveți niște fulare?
- Pături. - Dacă aveți pături de donat,
le puteți lăsa la orice adăpost din oraș.
Grozav! Mai trebuie să facem ceva?
Nu e nevoie de acte
pentru o donație de pături, e în regulă.
Bine. Excelent! Mulțumesc mult pentru ajutor, Trey.
- Cu plăcere, o zi bună! - Și ție!
Frate, cum ai luat 6 la împărțirea fracțiilor?
Și soră-mea mai mică se pricepe la asta!
Am uitat că ești un geniu.
N-am luat niciodată o notă mai mică de 8.
Să-mi spui cum e să repeți clasa a cincea.
Tu la ce te uiți?
Ce vrei?
E un truc învățat de la tata.
- Un truc pentru ce? - Pentru împărțirea fracțiilor.
Vezi? Pâine ori pâine, burger ori brânză.
Sper să te ajute.
Nu vă supărați...
Dacă vreți un pat, îmi pare rău, dar azi e plin.
Nu e vorba de asta, din fericire. Avem o veste bună.
Am adunat pături.
Câteva mii de pături.
Știu că o să vi se pară o nebunie, dar nu prea am ce face cu ele.
O cutie, două, poate, dar câteva mii?
Zău așa, sunt pături gratuite!
Un tip de la Serviciile sociale a spus
că nu va fi o problemă să le aducem la orice adăpost din oraș.
Doamnă, și noi vrem să-i ajutăm pe acești oameni, dar...
Ce vreți să spuneți?
Nu avem destul loc să depozităm aici camioane cu pături
și nu suntem destui să facem ce avem de făcut
zilnic, darămite să distribuim așa ceva.
- E o prostie. - Într-adevăr.
Și, sincer, ne omoară birocrația
doar pentru lucrurile strict necesare.
Îmi pare rău, știu că nu e vina dv.,
dar e incredibil de frustrant.
Aveți intenții bune, prea puțini oameni au timp să le pese.
Ar trebui să avem destule pături
pentru paturile disponibile, care, într-adevăr, nu sunt multe,
dar dacă aveți niște produse de igienă personală,
lame de ras, deodorant...
Bine. Vom vedea ce putem face.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
Cu plăcere.
Haide, amice, să mergem!
- Se înșală. - Părea destul de sigură pe ea.
A zis că ar prefera lame de ras,
nu păturile noastre inutile.
Sandviciul tău unde e?
Am mâncat un burger.
Stai! Tu ai mâncat un burger și eu mănânc mezeluri?
Și eu am mâncat mezeluri. Eu am făcut sandviciurile.
Nu mi se pare că sunt așa de rele, nu?
Sunt bune, mulțumesc.
Să le schimbăm? Păturile sunt o idee proastă?
Nu, ia-o ușurel, puștiule!
Dacă petreci mai multe nopți pe trotuare,
îți dai seama că o pătură e mai mult decât o pătură.
Iar cu iernile nu e de glumit.
Nici măcar în Texas.
Ce e aia?
REGIMENTUL 3 - CAVALERIE
Ăsta, prietene,
e Regimentul 3 Cavalerie Blindată.
- E tare. - Arată foarte bine acolo.
Mulțumesc. Sunt tare mândră de ea.
- Tu ai cusut-o? - Da.
Îmi coși și mie una?
Sigur, dar nu lucrez ieftin.
Bine, stai așa! Am numărat grămada aia?
Da, am numărat-o.
Dacă o ții așa, ne vor găsi sufocate
sub un morman de lână și poliester.
- Mi-ai văzut cheile? - Nu, dar știi ceva?
Poate că trebuia să adunăm mănuși.
Foarte amuzant!
Dar nu e amuzant că am întârziat la clubul de lectură.
Te iubesc, îl iubesc pe Phillip, iubesc misiunea asta,
dar Te rog, Tată Ceresc, ajut-o pe fiica mea
să găsească alt loc de depozitare
- ...pentru toate păturile. - Am înțeles.
Nu ai unul mai mare?
Ce depozitezi?
Un vis.
O știre proaspăt primită la redacția KLX.
Se pare că nordul Texasului va avea un Crăciun greu.
Serviciul Național de Meteorologie a emis un cod de vreme rea
începând din această sâmbătă, până pe 28 decembrie.
Ploaia înghețată și lapovița vor face loc gheții
în apropierea Crăciunului.
Vântul rece va duce la scăderea temperaturii...
Ați sunat la Bobby Saunders. Lăsați un mesaj
și vă voi suna cât pot de repede.
Alo?
E numai vina mea.
A fost un accident, scumpo.
E în regulă, mamă.
Îl poți duce acasă?
Cred că am nevoie de puțin timp.
Da, sigur, scumpo.
Haide, dragul meu!
Îmi pare rău, dar nu mai avem locuri, prietene.
Mai bine încearcă pe Strada 4.
Alo?
Da, domnule Cummings, bună!
De fapt, nu sunt sigură.
Da, nu cred că mai vine azi.
Nu, eu...
Bineînțeles, știu, te anunț.
Bine. La revedere! Pa!
Scumpo! Cyndi!
Va trebui să mănânci ceva în curând, altfel o iau personal.
Mai ții minte când mi-ai spus că mă urăști?
Nu am multe regrete, dar nu voi uita niciodată ziua aceea.
Lacrimile îți șiroiau pe fețișoară...
Aleseseși o rochie pastelată drăguță
pentru slujba de Paște.
Îți plăcea la nebunie rochia aia,
iar eu am dus-o la curățătorie
în lunea de dinaintea Paștelui.
Tatăl tău a plecat miercuri
și, deodată, toată lumea s-a prăbușit în jurul meu.
N-am făcut duș o săptămână.
În dimineața de Paște,
când ai venit să-ți dau rochia,
nu mă gândisem la asta.
Nu mă gândisem la nimic.
Iar tu ai spus ce ai spus, eu am răbufnit...
Frumos mod de a sărbători Învierea!
Regret că n-am luat rochia aceea.
Iar acum, ultimele știri despre viscolul periculos
care se abate asupra Texasului de Nord săptămâna viitoare.
Autoritățile încurajează toți locuitorii să se pregătească
pentru temperaturi care se apropie de -17 grade
și precipitații neregulate.
Experții noștri prevăd acum
că temperaturile cele mai scăzute vor afecta zona noastră
în noaptea de Ajun.
Stați la căldură și aveți grijă de voi, texanilor!
Mulțumesc. Echipele de deszăpezire se confruntă cu multă gheață...
Mamă, nu putem renunța.
S-au dus toate, scumpule.
- O luăm de la capăt. - Nu e așa ușor.
Ba sigur că e. Oamenii aceia, ca Delia, ca tata,
sunt încă acolo, toți sunt. Nu-i putem dezamăgi.
Se face foarte frig. Au nevoie de noi.
Poate că nu-i putem ajuta pe toți, dar dacă putem ajuta măcar câțiva...
Asta e una.
Știți că a fost un an foarte greu pentru mine
și familia mea.
Și se pare că uneori se întâmplă lucruri și nu știi cum să continui.
Eu și mama am vrut să luăm un lucru trist care ni s-a întâmplat
și să scoatem ceva bun din el.
Ne-au ajutat mulți oameni.
Dar a avut loc un accident, așa că acum trebuie să o luăm de la capăt.
Dar e în regulă, cum spune bunica mereu,
trebuie să avem încredere în Dumnezeu.
Cum furtuna se apropie în câteva zile,
muncim din greu și facem tot ce putem ca să ajutăm.
Anul ăsta, de Crăciun, am o listă foarte scurtă.
Vreau ca tata să fie teafăr
și vreau să duc câte o pătură la cât mai mulți oameni.
Dacă voi sau familiile voastre ne puteți ajuta în orice fel,
v-am fi recunoscători.
Trebuie să credem că putem face o schimbare,
oricât de mică ar fi.
Dacă încetăm să credem în asta, încetăm să trăim.
- Sunt multe pături. - Nu-i rău, nu?
Mă bucur că te-am prins!
- Sora mea a adus astea de dimineață. - La țanc!
Cum o să duceți toate astea?
Eu și Phillip trebuie să le distribuim
în Ajunul Crăciunului și avem nevoie de orice ajutor.
Unde-s mulți, puterea crește.
Ne îngrijorează acum
faptul că urmează o noapte extrem de rece.
Tot statul stă sub avertisment de viscol.
Unele zone din vestul Texasului stau sub avertisment de vifor,
iar acum ne așteptăm la o seară care ar putea fi și mai rece.
Între timp, pregătește-te pentru ger, Texas!
Va fi un decembrie aspru, demn de Cartea Recordurilor.
- Sigur avem un camion destul de mare? - Era cel mai mare pe care-l aveau.
Și sigur vreți să faceți asta diseară,
în Ajunul Crăciunului?
Viscolul nu așteaptă un plan mai bun. Mulțumesc că ai venit.
Mă bucur să vă ajut.
În plus, Bobby mi-ar trage un șut în fund
dacă ar ști că te-am lăsat să faci asta singură, așa că...
Poftim, amice!
Scuze că vă întrerup.
Dle pastor, ai ajuns!
E ceva ce ar trebui să vedeți.
Ce vrei să spui?
Veniți să vedeți.
Bine.
- Unde? - Chiar în față.
Ce se întâmplă?
Bună! Am auzit că aveți nevoie de ajutor.
Crăciun fericit!
Nu vreau să mai văd păturile astea niciodată,
așa că hai să mergem și să-i ajutăm pe oamenii ăștia să se încălzească, bine?
Bun așa!
Crăciun fericit! Asta e pentru tine.
- Crăciun fericit! - Mulțumesc.
Hei! Te simți bine?
Hei...
Ușurel! Ăsta e piciorul meu bun.
Te simți bine?
Ești într-o stare proastă.
Poftim. Ține!
Uite ceva pentru tine, bine?
Mulțumesc. Mulțumesc, băieți.
Mergeți acasă și încălziți-vă, va fi și mai rău.
Mai am câteva pături de dus și ne vedem acasă.
- Te duci și te întorci, da? - Bine.
- Ești gata? - Da.
Salutare! V-am adus niște pături.
Mersi, scumpule.
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Crăciun fericit!
Uite o pătură pentru tine.
Mersi că ați așteptat. Poftim!
Ești gata?
Crăciun fericit, Paul!
Crăciun fericit, micuțule!
Hei! Hei, micuțule, așteaptă!
Așteaptă! Stai, oprește-te!
Ăsta e bărbatul dispărut?
Aici.
Era aici.
- Ești sigur? - Da, sută la sută.
Bobby!
Tată!
Ați auzit?
Tată!
- Bobby! - Tată, te rog, trezește-te!
- Bobby!
Răspunde-mi, Bobby! Mă auzi?
Tată! Tată, trezește-te, te rog!
- Bună, da, mi-am găsit soțul. - Trezește-te!
Cred că e rănit. Sunt pe Hartford colț cu East 3rd.
- Grăbiți-vă, vă rog! - Tată!
TREI LUNI MAI TÂRZIU
Ce părere ai?
Îmi oferi o slujbă, puștiule?
Presupun că da.
Primim multe pături uzate,
ce trebuie recondiționate înainte să le distribuim,
și mă gândeam la cusăturile tale șmechere.
Nu cred că vă permiteți să mă plătiți.
Cât ne ceri?
- Ar trebui să te gândești. - Sigur o să mă gândesc.
Vrei să te duc cu mașina?
Nu, doar mă cunoști.
Delia!
DORINȚA LUI PHILLIP ÎNCĂLZEȘTE INIMILE CELOR FĂRĂ ADĂPOST
DUPĂ CE ȘI-AU DESCOPERIT NOUL SCOP ÎN VIAȚĂ,
CYNDI ȘI PHILLIP AU CREAT DORINȚA LUI PHILLIP ÎN 2005.
ORGANIZAȚIA CREȘTINĂ, NONPROFIT, CONTINUĂ SĂ CREASCĂ
DINCOLO DE CELE 5.000 DE PĂTURI ADUNATE ÎN PRIMUL AN.
ASTĂZI, ADUNĂ PĂTURI, MÂNCARE ȘI PESTE 100.000 DE OBIECTE STRICT NECESARE PE AN
PENTRU OAMENII STRĂZII DIN NORDUL TEXASULUI,
GRAȚIE COMUNITĂȚII DE ȘCOLI, BISERICI, AFACERI ȘI OAMENI.
DEȘI BOBBY ȘI-A REGĂSIT FAMILIA ȘI E IUBIT ȘI ÎNGRIJIT,
SE LUPTĂ CU BOALA MINTALĂ ȘI ÎN ZIUA DE AZI.
Adevărata Cyndi!
Ce tare!
Doamne, ce tare e!
Mă bucur nespus de mult să te cunosc.
- Ești așa de frumoasă! - Ești superbă.
Ești atât de drăguță!
Uită-te la tine!
- Suntem recunoscători pentru poveste... - Ba eu sunt.
Și ne bucurăm din suflet să o spunem.
Ați făcut un lucru minunat,
un lucru curajos.
Sunt așa onorată să joc rolul tău!
Ei, ca să vezi! Iată-le pe Cyndi Bunch și Anna Camp!
- Pe bune. - Pe bune.
5000 de pături
Subtitrare tradusă de Lucia Elena Popovici