INSPIRERT AV EN SANN HISTORIE
FLERE ÅR TIDLIGERE... I FORT WORTH I TEXAS
Tror du vi fanger noe i dag?
Hvis vi fortsetter å tenke så mye, blir det en lang dag.
- Se! - Ja, kompis, sånn.
Ok, den slapp unna.
Kom igjen. Kast igjen.
Ja, kompis.
Og nå venter vi stille.
Den er nesten større enn deg.
- Ja, den er så stor. - Vi litt abbor når vi kommer hjem.
Jeg tror jeg har en sjanse hvis jeg får en så stor en på mandag.
Går det bra, pappa?
Ja, kompis.
Hva skjer på mandag?
- Turneringen, North Texas Young Anglers. - Å ja, selvsagt.
- Kom igjen. - Hør her,
tar du en så stor abbor, vinner du et trofé.
Men hvis du drar inn noen blikkbokser,
kan du og jeg få litt penger på gjenvinningssenteret.
Hvordan høres det ut?
- Veldig morsomt. - Nei, jeg mener det.
GORVIN INKASSO
Dekorasjonene er flotte, maten er perfekt.
Du har overgått deg selv.
Og du burde aldri ha gitt opp
- festplanleggingen. - Du har nevnt det en gang eller to.
- Men livet har andre planer. - Jeg sier det bare.
- Tiden er inne, kom igjen. - Ok.
Han er her, folkens.
Ja, han er her.
- Hva har mora di på lur? - Ingenting.
- Sikker på at han er her? - Ja, jeg tror det.
- Hørte du bilen? - Han bør være her straks.
- Å, overraskelse. - Nei, det gjorde han ikke.
- Vi lurte dem. - Jeg kan ikke tro denne fyren.
Aldri i livet. Hva i all verden?
Får du et hjerteinfarkt? Lurte jeg deg?
Hvordan? Gi deg. Du er ikke til å tro.
Jeg trodde du hadde kontroll.
Jeg prøvde. Jeg sa at det ikke var noe på gang.
- Ja, ok. - Gå til side.
Gratulerer med dagen.
Godt å se deg.
- Dere står bare denne veien... - Gratulerer med dagen, Bobby.
Godt å se deg.
Jeg har en god en.
For noen år siden dro jeg, Bobby, Derek og Doug
til Great Bear Lake i Canada
for å campe og fiske,
du vet, for å knytte bånd.
Vi kommer opp bare for å finne ut at det hadde vært en massiv storm og flom
som skapte kaos på land i en hel uke.
Alle båtene ødelagt, skylt bort. Vi kom oss ikke ut på innsjøen,
og vi brukte de neste fem dagene på å dissekere innholdet
- i Dereks lommebok. - Ja, lommeknekter holder aldri.
Jeg sa det, ikke spill knektene,
men hele tiden roper Bobby.
Han blir gal, for han må gå truseløs
fordi Cyndi glemte å pakke undertøyet hans.
- Vel... - Han maste om det hele uka.
Husker du det? 'Jeg får gnagsår!'
Så vi dro endelig hjem
og Bobby begynte å mase om at han manglet underbukser.
Han sa: 'Av alle ting, hvordan kunne hun glemme det?'
Cyndi, som er en helgen,
stopper ham.
Hun tar tak boksen med fiskeutstyr, åpner den,
- og den er stappfull av undertøy. - Undertøy!
Han syntes vel ikke den var så morsom.
Hei, går det bra?
Hei, kom hit. Hva er det som foregår?
- Det går bra. Pust. - Du er best, Bobby.
Elskling, se på meg.
Det går bra, det går bra.
Pust, vennen. Hva foregår?
Vennen, hva foregår?
Fortell meg hva som skjer.
Kjære, jeg er her, se på meg.
Pust, det går bra, elskling.
Går det bra?
- Nei. - Vil du gå inn?
Nei, kanskje vi skal gå inn.
La oss gå, kom igjen.
Vi går inn og legger oss ned litt. Vi er straks tilbake.
- Kan vi snakke? - Jeg er utslitt, Cyndi.
Kan vi ta det i morgen?
Det skjer igjen, ikke sant?
Det går bra.
Har du sluttet å ta medisinen din?
Bobby, vennen.
Det går bra.
Hva tror dere Saul følte
øyeblikket etter at Gud talte til ham på veien til Damaskus?
Skyld, anger, skam?
Jeg håper det.
Bråker du med gode kristne, bør du føle deg ganske ille.
Jeg er sikker på at han følte alt det, slik vi alle ville gjort,
men han lot ikke skammen eller stoltheten
stå i veien for det han måtte gjøre for å gjøre det godt igjen.
Vi har alle våre mangler, sprekkene i rustningen,
men hvis vi fortsetter fremover,
slik Saul gjorde, spiller det ingen rolle.
Vi kan la det fare,
slik jeg skal la denne prekenen fare,
for Cowboys skal på banen om en halvtime.
Bobby, du må snakke med meg.
Du kan skrike, mumle, jeg bryr meg ikke,
men du må snakke med meg.
Vær så snill.
Beklager.
Hva gjør du?
- Phillip, lukk vinduet. - Men...
Lukk det nå!
Gud velsigne deg, gutt.
Jeg vet det ikke er ingenting, men jeg vet ikke hva det er.
Og jeg tror at å sette ord på det gjør det enda mer skremmende.
Gjorde han deg vondt?
Nei, ikke noe sånt.
Det er som før, men annerledes.
Det henger et mørke over ham.
Du har gjennomgått dette med Bobby før.
Det var ikke lett for deg da, jeg vet det, men du taklet det.
Og jeg har alltid beundret det.
Hva om det blir verre denne gangen?
Hva om jeg ikke kan hjelpe ham?
Du må stole på at Gud vet hva som er best for deg
og familien din, vennen min.
Han har fylt hjertet ditt til randen
og plassert folk i livet ditt som elsker deg,
som vil hjelpe deg.
Det er ikke bare opp til deg, jenta mi.
Klar til å komme på andreplass?
Med dette agnet? Jeg har vunnet oftere enn jeg kan telle med dette.
Hei, fang en bra en! Du klarer det.
Phil, hvor er faren din? For flau til å innrømme at du er hans?
Se her, ja. Ingen tvil om at alle skjellete småkryp
i Lake Lavon skjelver ved synet av dere.
Sjekk linene, mine damer og herrer,
så begynner vi om fem runder på det urskiva.
Du er best, Bobby.
Hei, Bobby...
Hei, hva skjer?
Jeg trenger dine øyne på noe her ute.
Kom igjen.
- Ja. - Kom igjen.
Hei, vennen, er du klar til å rocke?
Ja.
Du må fange en stor en, for jeg er veldig sulten.
- Man beholder den ikke. - Hva? Hva slags avtale er det?
Vinn trofeet så vi kan pantsette det for noen enchiladaer.
- Ok. - Lykke til.
Lærte mamma deg også å fiske?
Ok, det er på tide å gyve løs.
Første heat er 45 minutter, gå og ta dem!
Ikke tenk på det.
Vi ordner dette for deg. Jeg holder deg oppdatert.
Det er ikke så farlig. Bare jobb med gutta her for å fikse ting
og se om du kan glatte over ting med klientene...
Er du klar til å dra?
De kan ikke bite hver dag, da ville det bare kalles å samle.
- Han sa han skulle komme. - Det var nok en nødsituasjon på jobben.
Han lovet.
Faren din er veldig glad i deg
og ville ikke latt være å komme uten god grunn. Du vet vel det?
Han ringer nok for å forklare det nå.
Jeg har et ulykkelig barn i bilen med...
Ok, Joe, ja. Ok, jeg kommer straks.
Hva skjer?
Spenn deg fast.
Bli i bilen, jeg er straks tilbake.
- Går det bra med pappa? - Bli i bilen!
Kom tilbake, Bobby.
Bobby, slutt! Nei.
Se på meg, Bobby, vær så snill.
- Vi er her for deg, Bobby. - Det går bra.
Jeg vet at du sliter og føler deg alene,
men det er du ikke. Jeg er her.
Hører du meg, Bobby?
Si at du hører meg.
Det går bra.
Kom igjen, Bobby.
Det går bra.
Hør på meg.
Jeg har sett deg kjempe.
Og ingen er sterkere eller modigere.
Og jeg er her for å kjempe med deg.
Du må komme tilbake til meg, Bobby, vær så snill.
Nei, stopp.
Tilbake til meg, Bobby. Kom tilbake til meg, vær så snill.
Jeg har deg, bare kom tilbake til meg.
Det går bra.
Det går bra, kom tilbake til meg.
Det går bra.
Nei!
- Bobby! - Slipp meg!
- Jeg lar deg ikke ta meg! - Det er meg! Bobby!
Slutt, Bobby!
- Kom igjen! Hei! - Nei, pappa!
Det går bra, Bobby.
Hei.
- Joe, jeg... - Nei, ikke tenk på det, det går bra.
Jeg har kjent Bobby lenge.
Vi har vært gjennom noen ting sammen.
Jeg vet hva han har vært gjennom, men ikke at det hadde blitt så ille.
Han har klart seg veldig bra veldig lenge.
Det er bare nylig...
Han trenger hjelp. Jeg hadde en fetter i Amarillo som for noen år siden
begynte å høre og se ting som ikke var der, det så ut som dette.
Jeg er redd, Joe.
Han klarer seg, ok?
Han klarer seg.
Bare finn noen som vet hva de driver med
og kan undersøke ham, gi ham den hjelpen han trenger.
Jeg har ringt dr. Bartley. Vi treffer ham i morgen tidlig,
- så tar vi det derfra. - Bra.
Dette er sprøtt.
- Tror du det går bra med Phillip? - Jeg håper det.
Ok, bra. Gå og se hvordan det går med ham.
- Ok. - Hvis du trenger noe, er jeg her for deg.
- Takk. - Bare hyggelig.
Bobby!
Har han bare vært savnet i fire timer?
I så fall kan han ikke meldes savnet ennå.
Men selv om det hadde gått nok tid,
sa du jo at han dro av egen fri vilje?
Mannen min er ikke frisk.
Tror du han er farlig?
Nei.
I så fall fins det grenser for hva vi kan gjøre.
Vi har ham i systemet vårt, holder øynene åpne.
Som regel dukker de opp hjemme.
Sykehusadministrasjonen, takk.
Jeg heter Cyndi Saunders,
og jeg snakket med noen tidligere i dag om mannen min.
Jeg sendte bildet av ham på e-post, som du ba om,
og ville bare forsikre meg om at du fikk det.
Ok, bra, takk for hjelpen.
Kan jeg komme innom senere med noen flygeblader?
Takk. Ha det.
DET ER IKKE MÅTEN DU FALT PÅ, MEN MÅTEN DU REISER DEG PÅ
Jeg kommer fra Texas Regency Collections.
Unnskyld, men vi har prøvd å få tak i Robert Saunders i flere uker nå
angående åpne kredittkontoer som er utestående.
Siden vi ikke har fått noe svar, må vi dessverre rapportere forsinkelsene.
FORFALT
Så bra, hva?
For å være ærlig er kjøkkenet altfor stort.
Og hvem vil vaske alle de flisene? Og trappen?
Du er ingen ungfole. Knærne dine vil takke deg.
Cyndi!
God morgen, Marilynn.
Jeg ville bare se til deg med alt som foregår.
Takk, det er veldig snilt, men vi klarer oss bra.
Du er så sterk. Jeg vet ikke hva jeg ville gjort...
D er mange som har det mye verre,
og dette er bare midlertidig.
Kom på lunsj på tirsdag.
Jeg stjal en herlig squashgryteoppskrift fra mora mi...
Tusen takk for tilbudet, men det går bra. Ikke sant?
- Ja. - Ja, hvis du trenger noe...
Tusen takk, jeg setter pris på det.
TIL SALGS TVANGSSALG
Ok, ta disse og doner dem.
- Ikke se sånn på meg. - Hvem snakker du med, mamma?
Bare spøkelset av et tidligere liv.
Hva?
Ingenting, vennen. Ok, jeg trenger din hjelp.
Jeg har tre hauger her. Ta med, donere og søppel.
Og vi må være nådeløse, ellers klikker bestemora di.
Kan du legge alt det i søppelkassen der?
Ok, mamma, det skal jeg.
Takk.
Vennen.
Mamma.
Jeg vet du savner ham,
og jeg vet at uansett hvor han er, savner han deg like mye.
Han ville ikke dra fra oss, han kan ikke noe for at han er syk.
Jeg har aldri forstått hvorfor han liker dette så godt.
- Kanskje vi bør prøve det. - Kjærligheten strekker seg bare så langt.
Bestemor!
Han sitter der helt alene med den teite frisyren.
Se på ansiktet hans.
- Han er gæren. - Jeg vet det.
Trenger du en leke? Skal du gråte uten pappa?
Gi den tilbake, Bryan. Den er pappas.
La oss håpe galskap ikke er smittsomt.
Gjør narr av faren min igjen!
Du er en psykopat, akkurat som ham.
- Mamma, unnskyld. Bryan... - Slår du folk i ansiktet nå?
Du brakk nesten nesa hans.
- Han kalte pappa en psykopat. - Hva vet vel han om faren din?
- Ingenting. - Nettopp.
Du lot ham provosere deg.
Og derfor har jeg gått glipp av to jobbintervjuer.
Ok, vi ba ikke om noe av dette, men vi får velge hvordan vi reagerer.
Vil vi noensinne finne ham?
Det tror jeg vi vil.
Men frem til da må vi ta ansvar.
Uansett hvor vanskelig det er, og uansett om alt i oss
vil slå verden i ansiktet.
- Mrs. Saunders. - Ja.
Du feilstavet 'oppmerksomhet'.
Gjorde jeg?
Der.
Jeg gjorde det.
Stavekontroll...
Jeg skal være ærlig, Mrs. Saunders, det er ikke mye å gå på.
Ja, jeg innser at arbeidserfaringen min er begrenset.
Det står at du ikke har jobbet på ti år.
Ja, jeg har vært mor.
Jeg jobbet fulltid i ti år.
Jeg har tatt vare på mannen min, sønnen min og hjemmet mitt.
Det har vært jobben min.
Og det er en tøff en, jeg vet det.
Mr. Cummings, jeg vet at CV-en min kanskje ikke er perfekt,
men jeg er pålitelig, hardtarbeidende og målbevisst.
Jeg kommer alltid i tide og klager aldri.
Og jeg garanterer at du kan stole på meg.
Ikke få meg til å angre på dette. Jeg skal prøve, men du må være rask.
Jeg håper du lærer fort.
Oi... Greit. Takk skal du ha.
Takk.
Og vi får ti prosent rabatt på matvarene. Bare hyggelig.
Selv sjømaten?
Selv sjømaten.
Tirsdag kveld er det makaroni og ost med hummer.
Gatekjemperen du oppdrar må få muskler.
Ikke begynn. Det ene øyeblikket får jeg ham ikke til å snakke,
det neste er han en liten Mike Tyson.
POLITIET
Hallo.
Jeg vet det ikke er lett, Mrs. Saunders.
Du må bare bli med oss.
Denne veien.
Det er ikke ham.
Hva...?
Jakken han hadde på seg,
den hadde et renserimerke med din manns navn på.
Den er Bobbys.
Går det bra, ma'am?
Ja.
Hvordan...?
De blir syke, legger seg ned, været setter inn,
og de reiser seg ikke igjen.
Regntiden er ille nok. Det blir bare verre
når snøstormene kommer.
Hva vil skje med ham?
- Vi prøver å finne nærmeste pårørende. - Hva om dere ikke finner noen?
Forsvinner han bare uten en begravelse
eller en måte å ta farvel på?
Hvor fant dere ham?
Leter du etter Keith? Det er jakken hans.
Unnskyld?
Du er for sen, han tok sin siste reise i går kveld.
Kjente du ham?
Hvem er du? Og hvorfor spør du?
Jeg kondolerer.
Det gjør du nok.
Unnskyld?
Hva gjør du her om du visste at Keith var død?
Han har ikke noe verdt å ta.
Jeg vet ikke, og jeg antar...
En av dem.
Sjekket han deg opp utenfor kontoret ditt, sang han en sang for deg?
Du gir ham vekslepenger i ny og ne, kanskje restene dine.
Nå er han død, og du føler deg skyldig. Stemmer det?
Nei, ikke i det hele tatt.
Beklager å måtte skuffe deg.
Her, dette er for bryet.
Er samvittigheten god og ren nå?
Hold kontakten.
Er du sulten?
Hva tror du?
SAVNET
Nei, det høres ut som du gjør alle de rette tingene,
sjekket alle de rette stedene. Det fins mange hull å gjemme seg i her
om du ikke vil bli funnet.
Han dukker nok opp.
Det er ikke verdt det.
Så... Keith...
Kjente du ham?
Jeg kjente ham i noen år.
Jeg tror han kom hit fra New Orleans etter stormen.
Hadde han familie?
Ja, vet du, en gang tegnet han et veldig fancy familietre for meg
med alle disse grenene
og ga meg telefonnumrene til slektningene sine.
- Du gjør narr av meg. - Hvorfor er du så interessert i Keith?
Jeg kjøper ikke samaritangreia, så bare dropp det tullet.
Jeg vil bare vite mer om mannen
jeg trodde var mannen min før de løftet lakenet.
Jeg prøver ikke å være en engel.
Jeg er mangelfull som alle andre.
Men det blir vanskeligere og vanskeligere
å overse hvor meningsløst det hele er.
Keith var en god nok fyr. Han bannet aldri
og delte alltid når han kunne.
Han sang mye. Han trodde han var Marvin Gaye.
Jeg vil savne ham.
Og hva med deg?
Nei, jeg kan ikke synge.
Historien din, mener jeg.
Det er ikke så ulik mange andres.
Jeg tjenestegjorde i Kuwait. Jeg så ting jeg skulle ønske jeg ikke så.
Jeg kom tilbake til Waco for å glemme.
Jeg fant en mann.
Jeg kjøpte et lite hus.
Han ble syk. Skikkelig syk.
- Jeg er lei for det. - Jeg også.
Etter at han døde, sluttet jeg sakte å gjøre alt.
Jeg sluttet å bry meg.
Jeg får ikke satt sammen resten om jeg prøver.
Når man blir fanget av strømmen...
Ikke gjør det.
Jeg er lei for det.
Du sier det ofte.
Beklager.
Unnskyldninger er fine.
Men vafler er den ekte medisinen.
Her, smak.
Takk for maten.
- Ikke tenk på det. Kan jeg gi deg skyss? - Nei, det går bra, jeg føler for å gå.
Sikker? Det er ikke noe bry.
Ja, det går bra.
- Jeg håper mannen din har det bra. - Takk.
Delia!
Jeg vet ikke. Kanskje det hjelper mot kulden.
- Er du sikker? - Ja, ta det, er du snill.
Det vil hjelpe, takk.
- Bare hyggelig. - Takk.
- God natt. - God natt.
Hvor var du, mamma?
- Jeg måtte bare sjekke noe i sentrum. - Om pappa?
På en måte.
Jeg møtte en hyggelig dame.
Jeg må fortelle deg noe. Jeg håper du ikke blir sint.
Det blir jeg ikke.
Husker du pleddet du hadde i bilen?
Det du fikk fra Lake Fork?
Ja.
Damen jeg møtte i kveld,
hun hadde ikke så mye, så jeg ga henne pleddet ditt.
Frøs hun?
Ja, vennen, det gjorde hun.
Da trengte hun det nok mer enn jeg.
Jøsses. Du er en god gutt.
Hvem oppdro deg?
Tror du pappa også fryser, hvor enn han er?
Jeg håper ikke det.
Skulle ønske vi kunne gi dem alle tepper, hver eneste en av dem.
- God morgen, Cyndi. - Pastor, god morgen.
Beklager at jeg kommer uanmeldt. Jeg prøvde, men det gikk ikke.
Jeg fant nettopp ut at du har flyttet. Det er vakkert.
Dere kom til meg i morges da jeg leste i skriften,
og jeg følte at jeg måtte se til dere.
- Kom inn. - Takk.
Du lager sterk kaffe.
En dollar avslag på Mountain Roast med en kupong denne uka.
Takk for tipset.
Jeg mistenker at du er her for å gi meg et selv.
Ikke nødvendigvis. Mer en invitasjon
til samtale, til refleksjon.
Jeg lover å ikke pepre deg med skriften.
Jeg leser Bibelen, jeg har lest den, og du trenger ikke bekymre deg for oss.
Hver morgen setter jeg en fot foran den andre,
og vi overlever.
Vel...
Gud vil at du skal gjøre mer enn å klare deg, Cyndi.
Vil han?
Da burde han kanskje ha stoppet mannen min
fra å bryte helt sammen
og etterlate oss uten et rødt øre.
Etterlate sønnen min fortapt, uten å vite når han får se sin far igjen.
Og forlate meg.
Jeg er lei for det. Jeg vet det ikke er sånn det fungerer.
Det du går gjennom, sinnet og tristheten,
de er programmert inn i oss,
men vi får også verktøyene til å overvinne dem.
Jeg ber, pastor, om og om igjen i disse dager.
Bønner er utmerkede verktøy, men det er bare begynnelsen.
Det er et fellesskap i Mercy Valley du kan støtte deg til.
Samme hva det er, er hjerter åpne for deg.
Og det er veldig fint,
men det er ingen som kan hjelpe oss med det vi trenger.
Jeg skjønner hvorfor det føles sånn,
men man finner styrke i andre, i troen deres.
Det kan hjelpe deg å finne mening.
Ok, jeg mener ikke å være uhøflig, men vi har en hel dag foran oss, så...
- Selvsagt... - Jeg følger deg ut.
Takk for at passer på oss. Særlig Phillip.
Vet du...
planen gir ikke alltid mening.
Bare å høre noen snakke om en plan
føles som en kniv som vris i såret. Jeg skjønner det.
Men ingen, i hvert fall ikke Han, vil se deg drive rundt.
Så bare hold hjertet ditt åpent, Cyndi.
Vær klar for kallet når det kommer.
Du vet hvor du finner meg hvis du trenger tips.
Jeg er her for deg, hele kirken er her for deg.
- Ok. - Takk.
Mamma.
I dag har jeg en godsak til dere. For en gangs skyld skal jeg ikke snakke.
Vi har et medlem av menigheten som vil snakke med dere alle
- om noe utrolig viktig. - Du klarer dette, mamma.
Cyndi Saunders, ordet er ditt.
Takk for at du ga meg muligheten til å snakke med alle i dag.
Og takk for at dere lytter.
Mange av dere kjenner mannen min, Bobby. Det er vanskelig å ikke gjøre det.
Han gikk aldri glipp av en gudstjeneste, og han var alltid der
for å hjelpe, selv dem han knapt kjente.
Og dere har sikkert hørt mye snakk om ham i det siste.
Og sannheten er at mannen min ikke er frisk...
og han forsvant for noen måneder siden.
Da virkeligheten slo meg, ville jeg gjemme meg.
Jeg ville gjemme meg for verden
og til og med for tankene mine.
Det var vanskelig å se hva som var rett foran meg.
Men så ble jeg minnet på at selv i de mørkeste tider
må vi holde øynene åpne.
Sønnen min og jeg er her i dag for å be om deres hjelp.
Ikke for oss, men for folk som Bobby.
Folk som føler seg glemt og usett.
Det fins over 5000 hjemløse sjeler bare i denne byen.
Og det blir visst en tøff vinter.
Det er Phillips ønske og mitt oppdrag
å nå hver og en av dem
med en enkel, trøstende gest.
Et pledd.
Vi er ikke naive.
Vi vet at problemene de står overfor er enorme.
Men vi vet også at en enkel god gjerning
kan være en start.
Så vær så snill, om dere kan donere, vil det bety alt for oss.
Og forhåpentligvis kan vi gjenopprette troen til dem som er fortapt.
Er det alt?
To uker?
Klarte de ikke mer på to uker?
Det er snart jul, og folk har nok ikke så mye nå.
Mange veldedigheter ber om hjelp.
Ikke unnskyld dem.
- Kanskje vi får mer neste uke. - Ja, kanskje.
Kanskje det er penger i den.
Småpenger?
Hei, Cyndi.
Hei, tre voksne og ett barn, takk.
Hvem er vennene dine?
Dette er Delia, og dette er Paul. Jeg tenkte det ville være bra for folk
- å møte noen av dem vi prøver å hjelpe. - Hun er smart, ikke sant?
Jeg synes det er en flott idé.
Ok, klare?
De gamle damene fra kirken lager de beste kjøttbollene.
- Jaså? Snakker vi fem stjerner? - Seks.
Vær smart, lille mann.
Takk.
Ja. Veldig snilt.
Southern. Dattera mi går på Southern.
Jaså?
Ja, økonomi.
Byggingeniørkullet 1982.
Det var en vakker campus.
Vel?
- Fem og en halv. - Hva?
Unnskyld meg. Denne gutten mener at disse kjøttbollene er seks av fem.
Jeg sa jeg ikke ville gå over fem og en halv. Hva synes du?
Gutten kan ha rett.
Jeg kan til og med si sju.
Tusen takk. Dette kommer jeg til å få høre for alltid.
- Takk. - Takk.
- Hei, Marilynn. - Hei.
God ettermiddag. Dere har fortsatt litt hvitløksbrød igjen?
De kjøpte ekstra da de hørte at du kom.
Bingo.
Hvordan går det i avisen?
Det er travelt, men jeg klager ikke.
Hva skjer der borte?
Cyndi mener visst alvor med pleddene.
- Jeg har ikke hørt noe. - Prøv å ikke gå glipp av gudstjenesten.
Morsomt.
Hva er historien deres?
Utrolig givende, må jeg si.
- Det er en inspirerende historie. - Takk.
Takk.
Hva har vært den største utfordringen med alt dere har gjort?
Å få folk til å se det de vanligvis prøver å unngå.
Jøss. Er det sant?
Fulltreffer.
Jeg var den første. Man blir så oppslukt av sine egne problemer
at man glemmer at det fins folk som har det mye verre.
Og om vi får tak i 5000 pledd før jul,
er det verdt det.
Hva har det betydd for deg å gjøre dette?
Da faren min dro, var jeg sint, redd og trist. Det er jeg fortsatt.
Men at jeg og mamma gjør dette, hjelper ham
ved at vi hjelper andre, og jeg tror han ville likt det.
- Det tror jeg også. - Leser gutten Shakespeare på fritiden?
Jeg tror han også ville likt det.
PHILLIPS ØNSKE - PLEDD TRENGS
HVORDAN LAGE EN NETTSIDE
HJEMLØSHETEN I FORT WORTH ØKENDE
PHILLIPS ØNSKE
PHILLIP SAUNDERS KJEMPER MOT HJEMLØSHET
Om halvparten av mine ansatte jobbet like hardt som deg, Cyndi...
Da ville du ikke hatt noe å klage over på møtene.
- Gjør du fortsatt den pleddgreia? - Ja.
Det er fint. Å være frivillig og alt det.
Det er en god hobby.
- Jeg er glad du liker hobbyen min. - Du er allerede min beste ansatte.
Jeg vedder på at om du brukte litt av den tiden her,
kunne du blitt nestleder på et blunk.
Det handler om prioriteringer.
Hva er viktigst?
Men kanskje det ikke er opp til meg å si.
Jeg vil bare at du oppnår det du fortjener.
- Takk, Jim. - Fortsett sånn.
Se, du er en kjendis.
Det vil hjelpe.
Det kan ikke skade.
Ok, la oss komme oss ut dit
og få disse pleddene dit de hører hjemme.
- Hva med disse folkene her? - Ok, det er en god idé.
Hei, vil dere ha et pledd?
Vi deler dem ut.
Hva med dem der nede?
Ja.
Hei, vi er fra Phillips Ønske. Vi deler ut pledd.
Nei.
Nei?
- Nei? - Nei, jeg vil ikke ha pleddet ditt.
Det er gratis og rent. Her, vær så snill...
Jeg sa at jeg ikke vil ha det. Jeg vil ikke ha noe fra deg.
Vi beklager. Vi ville bare hjelpe.
- Hvem tror du at du er? - Beklager.
Hvem tror du at du er?
Bolig-og nabolagstjenesten. Hva kan jeg hjelpe med?
Jeg heter Cyndi Saunders.
Dere er ansvarlig for herbergene i byen, ikke sant?
Ja, vi har tilsyn med alle byens anlegg.
Flott, sønnen min og jeg har samlet pledd
og skulle dele dem ut ett etter ett,
men av flere grunner virker det ikke ideelt.
Så jeg ringer bare for å se om det er en måte
vi kan donere dem direkte til herbergene på.
Samle dem sammen og donere dem.
Ja, det blir ikke noe problem. Har du noen skjerf?
- Pledd. - Hvis dere har pledd å donere,
- kan de leveres på et herberge i byen. - Flott, er det noe annet vi må gjøre?
Det skal ikke være noe papirarbeid for en donasjon av pledd.
Ok. Tusen takk for hjelpen, Trey.
- Bare hyggelig. Ha en fin dag. - Du også.
Hvordan fikk du D på å dele brøk?
- Lillesøstera mi kan sånt. - Jeg glemte at du er et geni.
Jeg har aldri fått verre enn C. Fortell hvordan 5. klasse er for andre gang.
Hva ser du på?
Hva vil du?
Et knep pappa lærte meg.
- Et knep for hva? - Å dele brøk.
Brød ganger brød, burger ganger ost.
Håper det hjelper.
- Unnskyld meg. - Vil dere ha ei seng, er det fullt i dag.
Nei, heldigvis ikke noe sånt. Vi har gode nyheter.
Vi har samlet pledd.
Tusenvis av dem.
Jeg vet det høres sprøtt ut, men jeg kan ikke gjøre noe med det.
- Ei eske eller to kanskje, men tusenvis? - Det er jo gratis pledd.
En mann fra boligtjenesten sa
at det ikke er noe problem å dele dem ut.
Ma'am, vi vil også hjelpe disse menneskene, men vi bare...
Hva er det du sier?
Det er ikke nok plass til å oppbevare pledd her,
og vi er for få til å gjøre jobben, for ikke å snakke om å dele ut sånt.
- Det er teit. - Det er det.
Og vi drukner i byråkrati for å få ting vi desperat trenger.
Beklager, jeg vet det ikke er din feil,
men det er utrolig frustrerende.
Hjertet ditt er på rett sted. Ikke mange nok tar seg tid til å bry seg.
Vi burde ha nok pledd her
til de sengene vi har, som ikke er mange,
men hvis dere har hygieneprodukter,
barberhøvler, deodorant...
Ok, vi skal se hva vi kan gjøre.
- Takk for at du tok deg tid. - Bare hyggelig.
Kom igjen, kompis. Vi drar.
- De tar feil. - Hun hørtes sikker ut.
Hun sa de heller ville ha barberhøvler enn våre ubrukelige tepper.
Hvor er smørbrødet ditt?
- Jeg spiste burger. - Du spiste burger, og jeg spiser pålegg?
Jeg spiste også pålegg, og jeg lagde det. Det er vel ikke så ille?
De er gode, takk.
Skal vi bytte? Er pledd en dårlig idé?
Nei, ro deg ned, gutt.
Sover du ofte nok på disse fortauene,
innser du at et pledd er mer enn bare et pledd.
Og vintre er ingen spøk.
Selv i Texas.
Hva er det?
Det, min venn,
er tredje panserkavaleriregiment.
- Det er kult. - Det ser veldig fint ut der.
Takk, jeg er stolt av det.
- Har du sydd den? - Ja.
Kan du sy en på min?
Så klart, men jeg er ikke billig.
Vent, telte jeg den haugen?
Jeg telte den, ja.
Fortsetter du sånn, finner de oss kvalt under en haug ull og polyester.
- Har du sett nøklene mine? - Nei, men kanskje vi skulle valgt votter.
Veldig morsomt.
Men det er ikke morsomt at jeg er sen til bokklubben.
Jeg elsker deg, jeg elsker Phillip, jeg elsker dette oppdraget,
men vær så snill, himmelske far, hjelp dattera mi
på reisen for å finne et annet sted å oppbevare
- alle pleddene. - Jeg hørte deg.
Har du noe større?
Hva lagrer du?
En drøm.
Siste nytt fra KLX-nyhetene.
Nord-Texas får visst en tøff jul.
Meteorologisk institutt har utstedt værvarsel
fra lørdag til og med 28. desember.
Iskaldt regn og sludd viker for is
når vi nærmer oss jul.
Vindkulden forventes å gi oss minusgrader...
Dette er Bobby Saunders. Legg igjen beskjed, så ringer jeg tilbake.
Hallo.
Alt er min feil.
Det var et uhell, vennen.
Det går bra.
Kan du ta ham med hjem?
Jeg trenger bare litt tid.
Ja, selvfølgelig, vennen.
Kom igjen.
Beklager, men det er fullt i kveld, min venn.
Prøv borte ved 4th Street.
Hallo?
Ja, Mr. Cummings, hei.
Jeg er faktisk ikke så sikker.
Ja, jeg tror ikke hun kommer tilbake i dag.
Nei, jeg... Selvfølgelig vet jeg det, jeg skal si fra.
Ha det.
Vennen min. Cyndi.
Du må spise noe snart, ellers begynner jeg å ta det personlig.
Husker du da du sa at du hatet meg?
Jeg angrer ikke på mye, men jeg glemmer aldri den dagen.
Tårene strømmer nedover ansiktet ditt.
Du hadde valgt en vakker pastellkjole
til påskegudstjenesten.
Du elsket den kjolen til månen og tilbake,
og jeg tok den med til renseriet mandagen før påske.
Faren din dro på onsdagen,
og plutselig raste hele verden sammen rundt meg.
Jeg dusjet ikke på ei uke.
Så på påskemorgenen...
da du kom til meg for kjolen din...
hadde jeg ikke tenkt på det.
Jeg hadde ikke tenkt på noe.
Og du sa det du sa, og jeg reagerte i sinne.
Litt av en måte å feire oppstandelsen på.
Jeg angrer på at jeg ikke hentet kjolen.
Og nå siste nytt om den farlige vinterstormen
som kommer mot Nord-Texas neste uke.
Myndighetene oppfordrer alle til å stålsette seg
for temperaturer som nærmer seg minus atten
og uberegnelig nedbør.
Ekspertene våre spår
at de laveste temperaturene dessverre vil treffe området på julaften.
Hold dere varme og trygge, Texas.
Takk. Veiarbeidere sliter med mye is...
Vi kan ikke gi opp.
- De er borte. - Da begynner vi på nytt.
Det er ikke så lett.
Jo, de menneskene der ute, som Delia og pappa...
Han er fortsatt der ute. Det er de alle sammen. Vi kan ikke svikte dem.
Det begynner å bli kaldt. De trenger oss.
Vi kan kanskje ikke hjelpe alle, men om vi kan hjelpe noen...
Det er ett.
Dere vet at det har vært et tøft år for meg og familien.
Og noen ganger skjer ting, og så vet man ikke hvordan man fortsetter.
Jeg og mamma ville ta en trist ting som skjedde med oss
og gjøre noe godt ut av det,
og mange hjalp til.
Så skjedde en ulykke, så nå må vi begynne på nytt.
Men det er greit. Som bestemor alltid sier,
må vi sette vår lit til Gud.
Siden stormen er her om noen dager,
jobber vi hardt for å hjelpe til.
Til jul i år har jeg en kort ønskeliste.
Jeg vil at pappa skal ha det bra,
og jeg vil gi et pledd til så mange jeg kan.
Så om noen av dere eller familiene deres kan hjelpe,
ville vi satt pris på det.
Vi må tro vi kan utgjøre en forskjell,
uansett hvor liten.
Hvis vi slutter å tro på det, slutter vi å leve.
- Det er mange pledd. - Ikke verst, hva?
Bra at jeg traff deg.
- Søstera mi kom med disse i morges. - Perfekt timing.
Hvordan skal du få ut alt dette?
Phillip og jeg må få dem levert ut
på julaften, og vi trenger all den hjelpen vi kan få.
Mange hender gjør det lett.
Og bekymringen nå er det som ser ut til å bli en utrolig kald natt.
Hele delstaten under den vinterstormvarslingen.
Deler av Vest-Texas var også under snøstormvarsel,
og denne kvelden kan bli enda kaldere.
I mellomtiden må dere forberede dere på kulden.
Det blir en bitter desember og en ny rekord.
- Er bilen stor nok? - Det var den største de hadde.
Og du er sikker på at du vil gjøre dette i kveld, på julaften?
Stormen venter ikke på en bedre plan. Takk for at du kom.
Glad for å kunne hjelpe.
Og Bobby ville banket meg om han visste at jeg lot deg gjøre dette alene.
Vær så god, kompis.
- Hei, beklager at jeg forstyrrer. - Pastor, du kom.
Det er noe du må se.
Hva mener du?
Kom og se.
Ok.
- Hvor? - Rett her borte.
Hva foregår?
Hei, vi hørte at du trengte hjelp.
God jul.
Jeg vil aldri se noen av disse pleddene igjen,
så la oss gå ut og varme disse menneskene!
Ok!
God jul. Dette er til deg.
- God jul. - Takk.
Hei, går det bra?
Hei.
Rolig, det er det gode beinet mitt.
Går det bra?
Du er i dårlig form.
Her.
Det er til deg, ok?
Takk.
Dra hjem og varm dere. Det blir verre. Jeg må levere noen til, så ses vi hjemme.
- Rett dit og rett tilbake. - Ok.
- Er du klar? - Ja.
Hei, vi har pledd til dere.
Takk, vennen.
- God jul. - God jul.
God jul.
God jul. Her er et pledd til deg. Takk for at du ventet. Her.
Er du klar?
God jul, Paul.
God jul, lille mann.
Hei, lille mann, vent!
Vent, stopp!
Er dette mannen din?
Her.
Han var her.
- Er du sikker? - Ja, helt sikker.
Bobby!
Pappa!
Hører du det?
Pappa!
- Bobby! - Pappa, du må våkne!
- Pappa, vær så snill å våkne! - Bobby!
Svar meg, kan du høre meg?
Pappa, våkne, vær så snill.
- Hei, ja, jeg fant mannen min. - Våkne.
Jeg tror han er skadet. Jeg er på hjørnet av Hartford og East 3rd.
- Skynd dere. - Pappa!
TRE MÅNEDER SENERE
Hva synes du?
Tilbyr du meg en jobb, gutt?
Jeg antar det.
Vi har fått mange brukte pledd som må repareres før de kan deles ut.
Og jeg tenkte at med de fine stingene dine...
- Jeg tror ikke du har råd til meg. - Hvor mye tar du?
- Du bør tenke på det. - Jeg skal tenke på det.
Vil du sitte på?
Nei, du kjenner meg.
Delia!
PHILLIPS ØNSKE - VARMER HJEMLØSE HJERTER
Etter å ha funnet sitt nye formål,
stiftet Cyndi og Phillip Phillips Ønske i 2005.
Den trosbaserte organisasjonen fortsetter å vokse
hinsides deres første innsamling på 5000 pledd.
I dag samler de inn pledd, mat og over 100 000 nødvendigheter i året
til hjemløse i hele Nord-Texas...
takket være skoler, kirker, bedrifter og individer.
Bobby ble gjenforent med familien og fikk kjærlighet og omsorg,
men sliter fortsatt med psykiske lidelser.
Den ekte Cyndi!
Dette er så kult.
Herregud, dette er så kult.
Så hyggelig å møte deg.
- Du er så vakker. - Du er nydelig.
Du er så pen.
Se på deg.
- Vi er takknemlige for historien din... - Jeg er det.
Og vi er så glade for å få fortelle den.
Og det er bare en så vakker og modig ting dere gjorde.
Og det er en ære å spille deg.
Se der, ja. Cyndi Bunch og Anna Camp.
- På ordentlig. - På ordentlig.
Undertekst oversatt av: Kristján J. K. Steinarsson