Tuhandeid aastaid valitsesid inimesed planeeti.
Nende liigne enesekindlus viis aga nende allakäiguni.
Inimese loodud viirusest tekkis intelligentne ahviliik.
Inimestele mõjus see viirus aga vastupidiselt,
röövides neilt nende intellekti ja kõnevõime.
Kui ahvide ja inimeste kooselu karidel oli, tõusis esile üks ahv,
kes ohverdas oma liigi nimel kõik.
Tema nimi oli Caesar.
AHVIDE PLANEEDI KUNINGRIIK
PALJU PÕLVKONDI HILJEM
Eputrilla.
Vanem Luna ütleb, et tee oma süda vaikseks.
Õige muna laulab sulle.
Vanem Luna on vanem.
Kolm.
Ainult kolm.
Me võtame need kõik.
Ei. Mitte kunagi.
Jäta üks alati.
See on seadus.
Sidemepäev on homme.
Need on sinu omad.
Sa oled vanem.
-Päikeseloojangu võrra. -On vanem.
Soona.
Milline neist sulle laulab?
See.
Siid.
Me kasvatame neid koos.
Nagu meid üles kasvatati.
See saab olema sama.
Jah?
Mine, kähku.
-Noa! -Noa, oota!
See on liiga kaugel.
Otsime teise tee.
Noa?
Ei!
Jaa!
Noa!
Anaya! Soona!
Noa!
-Noa! -Ei!
Kas mõtiskled, et milline su lind välja näeb?
Peaasi, et see sinu moodi välja ei näeks, Anaya.
Hirmunud.
Tekk kadunud.
Mis on, Noa?
Midagi puude vahel.
See pääseb põgenema!
Võõrad.
Noa kardab.
Mitte Anaya.
Mitte ahv.
Võib-olla…
Kaja?
Kajad ei tule orust sisse.
Kas olid hirmul?
Mitte nii hirmul kui Anaya!
Nad on tagasi! Nad on tagasi!
-Soona! -Kas saite oma munad kätte?
-Kui kõrgele te ronisite? -Kas see oli ohtlik?
Väga ohtlik.
Anaya ulgus nagu vastsündinu.
Mitut muna te austasite?
-Näita muna. -Kas ronisid hästi?
-Näita meile muna. -Näita meile oma muna.
Muna. Muna. Muna.
Näita meile, Anaya, palun?
-Kes tahab? -Mina, mina, mina!
Ole nüüd. Anna! Kuule!
Poeg.
Näita mulle.
Kõik peavad sidemeloomist ootama.
Isegi austatud õpetaja.
Ma olen su ema.
Ma teadsin, et sa ronid hästi.
Ta ootab.
Katki?
Aeg selleks hiljem.
Su isa tahab näha.
Ta saab uhke olema.
-Noa. -Noa.
Noa, ei arvanud, et tagasi tuled.
Liiga kõva.
Jah. Jah, Koro.
Isa. Lindude isand.
Noa.
Poeg.
Päikesekotkale ei meeldi töö homse tseremoonia jaoks.
Kas ronisid hästi?
Ülemise pesa kohale.
Teie kõik?
Ei.
Ainult mina.
Mis see lõhn?
Te ei läinud Järgmisesse Orgu?
Ei iial.
On keelatud.
Ometi Kaja veri su tekil.
Me ei läinud Järgmisesse Orgu.
Ma nõustun.
Oled tõsi, Noa.
Palju õppida.
Palju õpetada.
Pärast homset sidemeloomist.
Nüüd, Vanemad peavad seda teadma.
Kajad toovad vaid pahandusi.
Oda ajab kahjurid minema.
Kas võin teilt nõu küsida?
Sel tekil on Kaja veri.
Kaja.
Ja ma vabandan selle pärast.
See on halb märk meile kõigile.
-See lõhn. -Ja minu soovitus oleks…
Sa ronisid Ülemisse pessa?
Raske ronimine.
Ah, jaa.
Võib ohtlik olla.
Oht.
Anaya!
Oma isa nägid?
Ma ei mõista Päikesekotkast.
Mina mõistan. Ta vihkab Noat.
Noa.
Su tekk?
Vanemate käes.
Nad saadavad Oda Kajasid ära hirmutama.
Jah, Vanem.
Kui ema väike oli…
kahanes oja kuival hooajal.
Kajad otsisid toitu.
Ta nägi väikest ja suurt.
Meil on hea vihm.
Tema sõnad.
Ratsuta tõega, Oda.
Ei.
Meie sidumine on päikesetõusul.
Lindude isand teeb erandi.
Nad ei sunni teda järgmist hooaega ootama.
Jah, ta teeb seda.
Ta on su isa.
Ja mina olen tema poeg.
Siis ootan mina koos sinuga.
Anaya ootab ka.
Te ei saa.
Ma pean teise leidma.
Noa.
Oda!
Seal on…
veel.
Mis siin juhtus?
Meie luurajad.
Tema poolt tapetud.
Inimene!
See on tema.
Välk, tagasi oma hobuse selga.
Minge lahku!
Otsige ta klann üles!
Otsige igast suunast!
Ahvi hobune!
Välk, tule!
Nad ei saa kaugel olla.
Hobusele järele! Otsige ta klann üles!
Otsige inimene üles!
Ratsutage!
Minge, eluga!
Ajage nad kokku!
Ei! Ei! Palun!
Sina, vang!
Põletage see maatasa.
Soona! Anaya!
Noa, aita!
Noa!
Anaya! Ema!
Kus Soona?
Nad röövisid ta.
Tegid mu muna katki.
Ema.
Aita oma isa!
Ei! Ei!
Noa!
Ei!
Põgene, Noa! Jookse!
Aita oma isa!
Mine, Noa! Jooksuga!
Ei!
Tema nende Vanem.
Ei!
Caesari nimel!
Viige nad Proximuse juurde!
Otsige inimene üles!
Caesar! Caesar!
-Isa. -Poeg.
Mul on kahju. See on minu süü.
Noa, päästa kõik linnud vabaks.
Mine.
Langeta oma pea.
Noa.
Caesari nimel.
Isa…
Ma otsin nad üles.
Ma toon nad koju.
Ema.
Päike.
Tule, Päike.
Kui noor sa oled.
Ilma oma maskita.
Ilma selleta.
Räägi valjemini.
Pole minu.
Pole maski.
Ma ei ole…
nemad.
Räägi lähemalt.
Nad tapsid mu isa.
Varastasid mu küla.
Lähen nende jälgedes.
Ta oli minu küla.
Nad tapsid ta.
Maskid.
Ma olen Raka.
Ma olen Noa.
Ahvid langevad taevast.
Ta oli väljas, kui nad tulid.
Kas nägid minu klanni?
Ei.
Ma pugesin peitu.
Ma jäin ellu.
Ma kaitsesin meie tööd.
Need on iidne viis ideede talletamiseks.
Neil sümbolitel on tähendus.
Ahvid mõistsid seda tähendust…
Caesari ajal.
Maskid, minu külas…
kordasid seda nime…
"Caesar."
Häbiväärne.
Maskid võtavad tema nime.
Väänavad tema sõnu.
Kes ta on?
Mitte "on".
"Oli."
Sinu klann ei tea tõelist Caesarit.
Liiga paljud on unustanud, kes ta oli.
Ma tean oma küla Vanemaid.
Nemad tegid seaduse.
See on kõige tähtsam.
See pole kõige tähtsam.
Ammu enne sinu Vanemaid
oli Caesar see, kes õpetas meile, mida tähendab ahv olla.
Ta oli meie juht, meie seadusandja.
Ahvid koos tugevad.
Ahv ei tapa ahvi.
Meie, Caesari ordu…
järgime tema sõnu.
Tänase päevani…
Mina järgin.
Ma olen nüüd…
viimane.
Töö jätkub.
Mis paik see selline on?
Me usume, et ahvid ehitasid selle
varjupaigana inimeste jaoks.
Nüüd on haruldane isegi üht näha.
Aga Caesari ajal oli neid hiiglaslikes karjades.
Kujutad seda ette?
Ehk siin hoolitseti inimeste eest, toideti neid,
äkki isegi õpetati neid.
Mis on?
Kaja.
Inimene.
Sa oled üht näinud?
Ühte.
Nad on rüüstajad.
Nagu metssead.
Ainult vähemad.
Inimesed on pika taibuga, aga…
oli kord aeg…
kui inimesed ja ahvid elasid külg külje kõrval.
Jah, see on mõistatus. Ma tean. Aga…
nad olid Caesari jaoks tähtsad.
Nii on nad ka minu jaoks tähtsad.
Pean oma hobuse juurde minema.
Aga muidugi.
Tule minu järel.
Sa ei tea Caesarit.
Sa ei tea raamatuid.
Sa peaksid siia jääma.
Ma võiksin sulle palju õpetada.
Mine minema!
Ei! Tule tagasi!
Kahjur!
Oota! Tule tagasi!
Pole mingit ohtu.
See on seesama.
Varastas mu külast.
Ta jälitab sind su külast saati?
Ehk saadab Caesar mind rännakule.
Oota siin. Töö jätkub.
Mul pole aega…
Ma ei aeglusta sind. Mul on ka hobune.
Kas me ei võiks aeglasemalt minna?
Ei.
Olen kindel, et ta järgneb.
Ma ei tea, miks.
Ilus lind!
Päikesekotkas.
Mu isa lind.
Ta järgneb mulle, et mind pilgata.
See lind järgneb ka sulle?
Me kasvatame kotkaid, minu klann.
Laulame neile,
et nad meid ära tunneksid.
Side.
Laula seda laulu.
Palun.
Ei.
Mu isa oli Lindude isand.
Ta laulis kotkastele.
Aga ma pole tema.
Kahju.
Mulle oleks üks laul meeldinud.
Kummalised relvad.
Katki.
Raka.
Noa.
Ta järgneb, sest tal on nälg.
Ei, ei, ei.
See on…
tähtis.
Neil hakkab külm.
Näita halastust.
Ta on targem kui enamik.
Paneme talle nimeks Nova.
Me paneme neile kõigile Nova nimeks.
Ma ei tea, miks. See pärineb Caesari ajast.
Miks Caesar Kajadest nii väga hoolis?
Legend ütleb, et nad kasvatasid ta üles…
Nii võimatu, kui see ka ei tunduks.
Caesari legend on tähtis.
Ta oli esimene Vanem.
Ta juhtis sündsusega…
moraalsusega…
tugevusega…
kaastundega.
Caesar ei pidanud kunagi jagama laagrit
selle Novaga.
See lõhn on tugev.
Tunnel, mis sööb valgust?
Ta nägi sama, mida minagi.
See oli ta silmis.
Ta…
reageeris.
Kuidas?
Nagu ahv seda teeks.
Kui Kajad tulevad, peab ta ratsutama.
Kas mu noor kaaslane näitab meie kaasreisija vastu kaastunnet üles?
Ta on aeglane.
Hobune.
Siis on muidugi gibonid.
Väga, väga pikad käed.
Väga kahetsusväärne, et inimene saab kasutada oma jalgu vaid kõndimiseks.
Kujuta ette, et hakkad puu otsast alla kukkuma.
Sul on vaid kaks jäset, millega oma elu päästa.
Aga kui suudaksid kasutada oma mõlemat kätt
ja oma mõlemat jalga,
see on neli korda turvalisem.
Ja kujutan ette, et kui ma kohtaksin erilist…
Mis see veel on?
Triipudega hobused.
Üsna silmatorkav.
Me kartsime, et karju polegi enam.
Kas sa ei jätagi hüvasti?
Ma pean oma klanni üles otsima.
Nova jääb omasuguste juurde.
Kasvatad nad üles.
Järgige Caesari sõnu.
Et ei unustaks,
kes ta oli.
See on tähtis.
Nad on nagu sina.
Kas tahaksid nendega ühineda?
Tal on oma teekond.
Meil on enda oma.
Tule.
Nova!
Võtke nad kinni!
Ajage nad alla!
Püüdke see kinni!
See või?
Seal!
Hargnege.
Välk.
Sinnapoole.
Otsige ta üles!
Ma tean, et ta siin!
Raka!
Nova!
Tule välja!
Ma haistan sind!
Raka!
Noa!
Raka!
Caesar andestab.
Kas jätkame?
See peaks meile aega võitma.
Millest ma ilma jäin?
Ta rääkis.
Ta hüüdis mu nime.
Sa kuulsid valesti.
Ütlesid, et see Nova on teistest targem.
Mõistuse piirides.
Mingi intelligentsus küll, aga…
Mul on nimi.
Mae.
Ma tean, kuhu nad su klanni viivad.
See on inimasustus.
Ma suundun ka sinna.
Otsin teisi endasuguseid.
Selliseid on veel…
nagu sina?
Varem oli rohkem.
Sa varjasid tõtt?
Mu ema õpetas mulle vaikust…
mu enda ohutuse pärast.
Sul oli meiega ohutu.
Ja ikka veel pole tõene.
Kus su ema nüüd on?
Ma olen üksi.
Nagu me kõik.
Aga nüüd…
oleme me üksteise jaoks olemas.
Süütame lõkke.
Meil on palju arutamist.
Mine tagasi.
Mine tagasi!
Noa!
Mae!
Ei!
Mae!
Hoia kinni!
Mae!
Ei! Raka!
Raka!
Koos…
tugevad.
Hoidke eemale! Inimene!
Ei! Ei!
Tere tulemast koju, tibuke.
Mine!
Noa!
Ma igatsesin su järele. Soona.
Ei.
Sa olid surnud.
Nägin, kuidas sa kukkusid.
Sa ei saanud viga?
Ei.
Ema?
Anaya?
Vonnegut.
See on hea.
Seal pole palju ilukirjandust.
Teda huvitab peamiselt ajalugu.
Eriti Rooma ajalugu.
Nimi on Trevathan.
Kust sa pärit oled?
Sina enne.
Noh, sel pole ju eriti tähtsust, ega?
Ma lahkusin.
Sama nagu sina.
Jõudsin peaaegu rannikule,
aga siis kukkusin ja murdsin pahkluud.
Sealt Proximus mu leidiski.
Ja nüüd loed sa talle Rooma ajalugu.
Niisiis, kes sa oled?
Ma olen see inimene, kes ahve ei aita.
Noa.
Jagage. Peab jagama.
Tublid.
Noa?
-Noa! -Sa oled elus!
Isa…
ta on…
Ma tean.
Me peame minema.
Tule.
Caesar!
Caesar! Caesar!
Milline imeline päev!
Kas oleme Caesari sõnade eest tänulikud?
Me oleme tänulikud!
Kas langetame pead?
Me langetame!
Korrake tema sõnu.
Ahvid koos tugevad!
Korrake tema sõnu!
Ahvid koos tugevad!
Milline imeline päev!
See oli mõnus.
Kui ma nende sõnade peale mõtlen,
on mul hea tunne.
Caesar oli esimene Vanem.
Nüüd olen mina Caesar.
Ta ei ole Caesar.
Ettevaatust, poeg. Me kuulume nüüd talle.
Kui ma mõtlen kõigile aaretele, mis meie jaoks sinna sisse on jäetud…
On mul väga hea tunne.
Seda võib olla raske avada.
Aga mitte võimatu,
sest me töötame koos.
Kõik ühena.
Nagu Caesar tahtis.
Nagu Caesar nõudis.
Ahvid koos tugevad!
Tõmmake!
Tõmmake! Veel!
Vaata seda.
-Tõmmake! -Tõmmake!
Tõmmake!
Jaa!
Veel!
Aitab!
Homme võib-olla tugevamad.
Ära muretse.
Kes seal sees oli, on kas surnud või läinud.
Me oleme kuid sellele uksele kolkinud.
Kas sa ei tea, kus me oleme?
Kui asi hulluks läks ja valitsus maa alla kolis,
läksid pooled just siia.
Kogu oma tehnoloogia ja relvadega…
Kas sa ei saa aru?
See ahv ei tohi kätte saada seda, mis seal sees…
Pead lõpetama mõtlemise sellest, kuidas asjad olid,
ja hakkama mõtlema, et kuidas need nüüd on.
See on hea elu,
ja sul on võimalus sellest osa saada.
Ja hakata ahvidele maailma ehitama?
See on juba nende maailm.
Sealt toast leiad kuuma vett ja puhtaid riideid.
Sul hakkab parem, kui end puhtaks pesta saad.
Nuputa parem välja, kuidas end siin kasulikuks teha.
Austatud Vanem
pidi kummardama.
Meil polnud teist valikut.
Sa pead leppima.
See on seadus.
Vanemad ei rääkinud meile kõike
selle maailma kohta.
Nad ei rääkinud meile, sest nad ei teadnud.
Nad ei tahtnud teada.
Sa oled teistmoodi.
Tule.
Ja seepärast kutsutaksegi seda toogapeoks.
Sa oled üks naljakas väike inimene, Trevathan.
Kuule, tule!
Tule, istu.
Palun.
Mine.
Imeline päev, jah?
Te kaks olete läbinud pika tee.
Ahv ja inimene
koos reisimas on…
üsna paras seiklus.
Sa oled Noa, jah?
Tere tulemast, Noa.
Mine.
Mae,
kas oled tuttav
evolutsiooni mõistega?
See on inimeste termin, jah?
Edasiliikumine, mida ma ihkan, nõuab aega.
Suurt hulka aega, mida mul pole.
Kahjuks olen ma vaid üks surelik ahv.
Seepärast vajangi ma neid teadmisi sellest kambrist.
Ma usun, et need toovad kaasa
kohese evolutsiooni.
Noa.
Sa ei saa aru.
Nende ajal
suutsid inimesed saavutada paljusid imelisi asju.
Nad suutsid mägesid maatasa teha.
Nad suutsid rääkida üle ookeanide.
Nad suutsid lennata, Noa.
Nagu kotkad lendavad.
Aga nüüd me õpime.
Ahvid õpivad. Mina õpin, jah…
sellest, mis seal kambris peitub.
See on võimatu.
Keegi ei pääse sinna sisse.
Mae, Mae, Mae.
Minu ahvid juhtusid su kaaslaste otsa.
Usun, et see kaart kuulus sulle.
Vaata, Noa,
enne seda, kui ta reisis koos sinu
ja selle vana orangutaniga,
oli Mae koos teiste inimestega.
Aga kahjuks…
ei mõistnud mu ahvid nende väärtust,
ja mulle toodi vaid laibad.
Ma ei saanud nendega rääkida, nagu ma saan sinuga rääkida.
Ma tean,
et sa tulid siia, et minu kambrisse pääseda.
See ei kuulu sulle!
Nüüd kuulub, kas pole?
Ja ma pääsen sinna sisse.
Ükskõik kui palju ahve see mulle ka maksma ei läheks.
Noa.
Ma olen kuulnud, et sa oled üks väga nutikas ahv, jah?
Väga nutikas.
Ta tegi ühe su katkistest sauadest korda, Trevathan.
Mulle kuluvad nutikad ahvid väga ära.
Niisiis, kas saad mulle öelda,
kas Mae rääkis sulle, kuidas mu kambrisse pääseb?
Ta ei rääkinud mulle midagi.
Ei rääkinud sulle midagi!
Mitte midagi.
Ei rääkinud mitte midagi.
Noa.
Tule. Tule minuga kaasa.
Tule, tule.
Pean sulle midagi näitama.
Tule.
Tule, Noa.
Ütle mulle, mida sa näed?
Varastatud klanne.
Mitte klanne.
Kuningriiki.
Kuningriiki ahvide jaoks, Noa.
Inimesi ei saa kunagi usaldada.
Kus on kaks, kes oskavad rääkida,
seal peab neid veel olema.
Mae tuli siia, et võtta tööriistu minu kambrist.
Tööriistu, mis muudavad inimesed tugevaks
ja mis muudavad nad ohtlikuks.
Seepärast peangi mina need enne kätte saama.
Jah?
Nad ei saa aru, et see on meie aeg.
See on minu kuningriik.
Ma pean nende liigi hävitama.
Kui me ei taha taas puurides elada.
Tule.
Tule, Noa.
Sööme.
Trevathan!
Räägi meile üks lugu.
Ja et see parem naljakas oleks.
Nad ei tule.
Miks?
Sest Kotkaklanni…
pole enam.
Kotkaklann on siin.
Meie oleme siin.
Proximuse maal.
Ja Proximusel pole kotkaid vaja.
Sa tuled mind hukka mõistma?
Ma mõistan end ise hukka.
Ma lubasin meie isale,
et toon nad koju.
Ma kukkusin läbi.
Kotkaklann kuulub
nüüd Proximus Caesarile.
See on seadus.
Aga seadus on vale.
Õhtuse õppetunni aeg.
Sulle tuleks väga kasuks, kui ka tuled.
Sa ei tulnud Kajade pärast.
Ja sa ei olnud üksi.
Mul on kahju.
Proximuse ahvid leidsid meie laagri.
Nad tapsid kõik.
Pääsesin vaevu põgenema.
Ma vajasin teie abi.
-Ja ma kartsin. -Mida enam sa räägid…
seda vähem ma usun.
Ma eksisin, et teid ei usaldanud.
Ja ma tean seda nüüd.
Usaldan seda, et sa aitad vaid iseennast.
Aga sellest võib mulle nüüd kasu olla.
Mul on küsimusi.
Kui vastad tõeselt,
siis ehk aitan.
Mida sul kambrist vaja on?
See on…
nagu raamat.
-Eriline raamat. -Mismoodi?
Eriline?
Inimesed kaotasid kõnevõime.
Ja see raamat võib selle tagasi tuua.
Üks raamat suudab seda?
See suudab.
Raka ütles, et ahvid ja inimesed
elasid kõrvuti.
Tõsi või mitte tõsi?
Ahvid vaikisid.
Nagu Kajad.
Inimesed olid domineerivad.
Viirus levis…
mille meie olime loonud.
See muutis ahvid targemaks.
Ja peaaegu tappis meid kõiki.
Sa tead teed sisse, jah?
Jah.
Veel üks viimane küsimus.
Kas vesi hävitab selle, mis seal sees on?
Noa.
Ma vajan teie abi.
Mis abi?
Ronimine.
Mida ma üksinda ei suuda.
Miks?
Et meie klanni vabastada.
Anaya kardab.
Soona, see on Mae.
Tere, Soona.
Mida me teeme?
Meil läheb seda kõike vaja.
Tulge minu järel.
Ettevaatust.
Elekter jookseb läbi, jah?
Jah.
Rasket ronimist ei suuda…
ilma Anayata.
Tere, Kaja.
See põleb kuumalt.
Aga surve all…
see plahvatab.
Kust sa seda tead?
Oi, raisk.
"Raisk"?
-Vii see sinna. -Olgu.
Ma lähen Anayaga.
Nii turvalisem.
Anaya! Stopp.
Sa teed seda valesti.
Olgu.
Ta meeldib sulle.
Soona.
Me sündisime sama päikeseloojangu ajal.
Ei. Anaya…
Ta ehitab selle lihtsalt taas üles.
Sina…
Sul oli võimalus.
Ma andsin sulle võimaluse.
Aga sa fantaseerid minevikust, mis ei saa iial tagasi tulla.
Kuula mind.
Trevathan, sa ei kuulu siia.
Sa arvad, et kõik on läbi,
aga ei ole.
Keegi ei süüdista sind selle pärast, mis siin juhtus.
Tule lihtsalt meiega kaasa.
Palun?
Ta nülib su ahvi elusast peast ära.
Ja sina…
Noh…
sa veel õpid.
Oi ei.
Palun!
Me peame minema.
Varsti on valge.
Ütlesid, et tuleb ronida!
Mae, oota!
Mae!
Seal!
Peame sinna üles minema!
Nüüd me ronime?
Kergem kui Ülemine pesa.
Ronige edasi.
Noa!
Raisk?
Oota. Ettevaatlikult.
Anaya!
Noa, mis paik see selline on?
See haiseb.
HÄDAOHT
Mis see on? Noa!
Noa! Mis juhtub?
Kajad ehitasid kõik selle?
HOONE PLAAN
TULETÕRJEVOOLIK RULL JA HÜDRANT
Oodake siin.
Mamma!
ARHIIVIKAST
SATIVÕTI
"MINU ESIMENE BIOLOOGIARAAMAT"
Neil sümbolitel on tähendus.
Oh, nii palju oo-sid ja aa-sid on kosta nende ahvide puuridest.
Jack nägi ühte hästi lähedalt. Ütles, et talle meeldisid ahvid enim.
Aeg minna.
Vau. Mis need on?
Tule!
Peame kähku tegema.
Teie minge oma klanni juurde,
ja mina panen selle plahvatama.
Noa, sa oled üks väga kasulik ahv.
Sa mõistad nii paljusid asju.
Aga ometi ei pane sa tähele
üht kõige tähtsamat asja.
Inimest ei saa usaldada!
Siit tuleb su klann, et tunnistajaks olla.
Sa võid olla piisavalt rumal,
et sellist kahepalgset olevust usaldada.
Aga mina ei ole.
Ütle mulle, Noa…
nagu ahv ahvile,
mis Mael mulle minu enda kambris varuks oli?
Hüva.
Mille sa siis valid?
Eelistad inimest ahvile?
Su armas väike Soona…
või see haisev inimene?
Räägi mulle teie plaanist!
Ei!
Või nii.
Sa võid lahkuda, Mae.
Sa võid minna.
Oled vaba. Ütle mulle ainult…
Kas seal sees on veel selliseid?
Mae?
Mae.
Ei.
Me ei saa.
Ta ei tohi seda saada.
Mae.
-Mul on kahju. -Mae!
Ei!
Mae, ei!
Mae!
Mida sa teinud oled?
Ronige.
Ronige!
-Ronige! -Ei.
Ei!
Noa! Noa!
-Soona! -Su taga!
Ronige!
Poeg! Poeg!
-Ema! -Poeg!
Ema! Ema!
Ema!
Dar!
Haara temast!
Dar! Võta mu käest kinni!
-Ema! -Dar!
Dar!
Dar, sain su kätte.
Noa, mida me teeme?
Siiapoole! Lähme!
Kotkaklann! Ronige!
Järgnege Soonale! Ja Anayale!
-Siiapoole! Ronige! -Kähku.
Ronige!
Siiapoole!
Kähku!
Soona järel!
-Kähku! -Eluga!
Tulge.
Minge!
Roni, Soona!
Siit saab välja!
Kähku!
-Ronige! -Noa!
Ema, mine!
-Noa! -Roni, Anaya!
-Soona, mine! -Juhi neid!
Minge! Ronige!
Minge!
Mine, kähku!
Arvad, et võid mu kuningriigi hävitada?
Et võid hävitada selle, kes ma olen?
-Noa! -Eemale.
Noa.
Sul oli nii palju potentsiaali.
Sa tõused püsti,
et saaksid kummardada oma kuninga ees
enne oma surma.
Ja te olete kõik tunnistajateks,
kui Noa kummardab oma kuninga ees.
Tõuse nüüd.
Tõuse, kohe!
Just nii.
Nutikas ahv.
Mis see on?
See meeldiks Trevathanile.
Aitab!
Lähme koju.
Ta tuleb!
Pehme?
Liiga kõva.
-Siid. -Tore.
Noa.
Ma tulin hüvasti jätma.
Proximusel oli õigus.
Inimesed ei lõpeta iial.
Mitte enne, kuni krabate kõik asjad
endile.
See oli meie oma.
See silo oli inimeste paik,
inimeste asjade ja ideedega.
See polnud ahvidele mõeldud.
Mis on ahvidele mõeldud?
Kas peaksime taas vaikusesse minema?
Me ehitame oma kodu taas üles.
Paremana.
Tugevamana.
Sellest, mida oleme õppinud.
Kui Raka siin oleks…
ütleks ta meile, et tema Caesaril
oli selle kohta palju öelda.
Kas tal oli õigus?
Kas ahvid ja inimesed suudavad koos elada?
Ma ei tea.
Tähtis.
Varsti näeme.
Tule.
Võtan tagasi 20 peale.
Uus laiuskraad, 2.722.
Selge. Kiirendan.
Anna teada, kuidas see paistab.
Lähme siia.
-Näidud on kinnitatud. -Link on valmis!
Panen ekraanile.
Krüptimisvõti KINNITATUD
OOTAN SATISIGNAALI
Halloo.
Kas keegi kuuleb?
Noh.
Kas te kuulete mind?
Jah, halloo?
Siin Fort Wayne, Indiana. Me kuuleme teid!
Nii hea on kellegi teise häält kuulda.
Öelge, kus te olete. Kus te asute?
Subtiitrid tõlkinud Age Orgusaar