VUOSITUHANSIEN AJAN IHMISET HALLITSIVAT PLANEETTAA.
HE TUHOUTUIVAT OMAN YLIMIELISYYTENSÄ VUOKSI.
IHMISEN KEKSIMÄ VIRUS SYNNYTTI ÄLYKKÄÄN APINALAJIN.
IHMISILLE SEN VAIKUTUS OLI PÄINVASTAINEN,
HE MENETTIVÄT ÄLYNSÄ JA PUHEKYKYNSÄ.
APINAN JA IHMISEN KAMPPAILLESSA, YKSI APINA NOUSI
JA UHRASI KAIKEN OMIENSA TÄHDEN.
HÄNEN NIMENSÄ OLI CAESAR.
USEITA SUKUPOLVIA MYÖHEMMIN
Elvistelijä.
Vanha-Luna käskee odottamaan rauhassa.
Oikea muna laulaa omistajalleen.
Vanha-Luna on ikäloppu.
Kolme.
Vain kolme.
Otetaan ne kaikki.
Ei. Ei ikinä.
Aina pitää jättää yksi.
Se on laki.
Leimautumispäivä on huomenna.
Nämä ovat sinun.
Olet vanhempi.
-Auringonlaskun pituuden verran. -Siis vanhempi.
Soona.
Mikä näistä laulaa sinulle?
Tämä.
Silkkiä.
Kasvatamme nämä yhdessä.
Kuten meidät kasvatettiin.
Siitä tulee samanlaista.
Eikö niin?
Mene jo.
-Noa! -Noa, odota!
Se on liian kaukana.
Keksi jotain muuta.
Noa?
Ei!
Noa!
Anaya! Soona!
Noa!
-Noa! -Ei!
Mietitkö, minkä näköinen linnustasi tulee?
Kunhan siitä ei vain tule sinun näköisesi, Anaya.
Peloissaan.
Huopa poissa.
Mitä nyt, Noa?
Puiden seassa on jotain.
Se pääsee karkuun.
Ulkopuolisia.
Noa pelkää.
Anaya ei.
Ei apina.
Ehkä…
Kaiku?
Kaiku ei tule laakson suunnalta.
Pelottiko sinua?
Ei niin kovasti kuin Anayaa!
He palasivat! He palasivat!
-Soona! -Saitteko munat?
-Miten ylös kiipesitte? -Oliko se vaarallista?
Hyvin vaarallista.
Anaya itki kuin pikkuvauva.
Montako munaa saitte tuotua?
-Näyttäkää se. -Kiipesittekö?
-Näyttäkää muna. -Näytä se muna.
Muna. Muna. Muna.
Näytä meille, Anaya. Ole kiltti.
-Kuka tahtoo? -Minä, minä, minä!
No niin, anna se! Hei!
Poika.
Näytä minulle.
Kaikkien pitää odottaa leimautumista.
Jopa kunnioitetun opettajan.
Olen äitisi.
Tiesin, että kiipeäminen menisi hyvin.
Hän odottaa.
Rikki?
Sen ehtii myöhemmin.
Isäsi tahtoo nähdä.
Hän tulee ylpeäksi.
En ollut varma, palaisitko.
Liian kiinteä.
Niin, Koro.
Isä. Lintujen herra.
Noa.
Poika.
Aurinko-kotka ei tahdo työskennellä huomisessa seremoniassa.
Kiipesittekö hyvin?
Ohi yläpesästä.
Jokainenko?
Ei.
Vain minä.
Mikä on tuo haju?
Ethän mennyt Takalaaksoon?
En ikinä.
Se on kielletty.
Silti huovallasi on kaiun verta.
Emme menneet Takalaaksoon.
Hyväksyn.
Sinä puhut totta, Noa.
Paljon opittavaa.
Paljon opetettavaa.
Huomisen leimautumisen jälkeen.
Tämä on kerrottava vanhimmille.
Kaiuista on vain harmia.
Oda ajaa kiusankappaleet tiehensä.
Saanko kysyä neuvoanne?
Tässä huovassa on kaiun verta.
Kaiun.
Pahoittelen asiaa.
Tämä ennustaa ikävyyksiä meille kaikille.
-Tuo tuoksu. -Ja ehdottaisinkin…
Kiipesitkö yläpesälle?
Rankka nousu.
Niinpä.
Voisi olla vaarallista.
Vaara.
Anaya!
Tapasitko isäsi?
En ymmärrä Aurinko-kotkaa.
Minä ymmärrän. Hän vihaa Noaa.
Noa.
Sinun huopasi?
Vanhimmilla.
He lähettivät Odan pelottamaan kaiun tiehensä.
Niin, vanhempi.
Kun äiti oli pieni,
kuiva kausi kutisti puron.
Kaiku etsi ruokaa.
Hän näki yhden pienen ja yhden ison.
Saimme hyvän sateen.
Hänen mukaansa.
Tasaista taivalta, Oda.
Ei.
Leimautuminen on aamunkoitteessa.
Lintujen herra suostuu tekemään poikkeuksen.
Häntä ei jätetä odottamaan seuraavaa kautta.
Hän tekee niin.
Hän on sinun isäsi.
Ja minä olen hänen poikansa.
Sitten odotan sinun kanssasi.
Myös Anaya odottaa.
Ette te voi.
Minun on löydettävä uusi.
Noa.
Oda!
Heitä on…
enemmän.
Mitä täällä tapahtui?
Tiedustelijamme.
Hän tappoi heidät.
Ihminen.
Se nainen.
Salama, nouse ratsaille.
Hajaantukaa!
Etsikää hänen klaaninsa.
Etsikää joka suunnasta!
Sen apinan hevonen!
Salama, tule!
He eivät voi olla kaukana.
Seuratkaa hevosta! Etsikää hänen klaaninsa!
Etsikää ihminen!
Vauhtia!
Menkää, menkää!
Saartakaa heidät!
Ei! Ei! Pyydän!
Sinä, vanki!
Polttakaa maan tasalle.
Soona! Anaya!
Noa, auta!
Noa!
Anaya! Äiti!
Missä Soona on?
He ottivat hänet.
He särkivät minun munani.
Äiti.
Auta isääsi!
Ei! Ei!
Noa!
Ei!
Pakene, Noa! Pakene!
Auta isääsi!
Mene jo, Noa! Pakene!
Ei!
Hän heimon vanhempi.
Ei!
Caesarin puolesta!
Viekää heidät Proximuksen luo!
Etsikää se ihminen!
Caesar! Caesar!
-Isä. -Poika.
Anna anteeksi. Syy on minun.
Noa, vapauta kaikki linnut.
Mene.
Kumarra edessäni.
Noa.
Caesarin puolesta.
Isä…
Minä löydän heidät.
Tuon heidät kotiin.
Äiti.
Aurinko.
Tule, Aurinko.
Oletpa sinä nuori.
Ilman naamiotasi.
Ilman tätä.
Puhu.
Ei minun.
Ei naamiota.
En minä ole…
heikäläisiä.
Kerro tarinasi.
He surmasivat isäni.
Ryöstivät kyläni.
Seurasin heidän jälkiään.
Hän oli minun kyläni.
He tappoivat hänet.
Ne naamioidut.
Olen Raka.
Minä olen Noa.
Apinoita putoilee taivaalta.
Hän oli ulkona, kun ne saapuivat.
Näitkö sinä minun klaanini?
En.
Menin piiloon.
Minä jäin henkiin.
Suojelin meidän työtämme.
Ne ovat muinainen tapa säilyttää oivalluksia.
Symboleilla on merkitys.
Apinat ymmärsivät tämän merkityksen
Caesarin aikoihin.
Naamioidut silloin kylässäni
mainitsivat sen nimen.
"Caesar."
Hävytöntä.
Naamioidut ottavat hänen nimensä.
Vääristelevät hänen sanojaan.
Kuka hän on?
Ei "ole".
"Oli."
Klaanisi ei tunne oikeaa Caesaria.
Liian moni on unohtanut, kuka hän oli.
Tunnen kyläni vanhimmat.
He laativat lain.
Se on kaikki.
Ei se ole kaikki.
Kauan ennen teidän vanhimpianne
oli Caesar, joka opetti meille, mitä merkitsee olla apina.
Hän oli johtajamme ja lainlaatijamme.
Apinat vahvat yhdessä.
Apinan ei pidä tappaa apinaa.
Me, Caesarin veljeskunta,
noudatamme hänen sanaansa
tähän päivään asti…
Minä seuraan.
Minä olen nyt
viimeinen.
Työ jatkuu.
Mikä tämä paikka on?
Uskomme, että apinat rakensivat tämän
turvapaikaksi ihmisille.
Nyt heitä tuskin näkee.
Mutta Caesarin aikaan heitä liikkui laumoittain.
Voitko kuvitella?
Ehkä ihmisistä huolehdittiin täällä. Heitä ruokittiin.
Ehkä jopa opetettiin.
Mitä nyt?
Kaiku.
Ihminen.
Oletko nähnyt sellaisen?
Yhden.
He ovat raadonsyöjiä.
Kuten villisiat.
Mutta mitättömämpiä.
Ihmiset ovat hidasälyisiä,
mutta oli aika,
jolloin ihmiset ja apinat elivät rinta rinnan.
Siinäpä pähkinä purtavaksi. Tiedän. Mutta…
he olivat tärkeitä Caesarille.
Joten he ovat tärkeitä minulle.
Minun täytyy löytää hevoseni.
Totta kai.
Seuraa minua.
Et tunne Caesaria.
Et tunne kirjoja.
Sinun kannattaisi jäädä tänne.
Voisin opettaa sinulle yhtä ja toista.
Mene pois!
Ei! Tule takaisin!
Kiusankappale!
Odota! Tule takaisin!
Ei ole mitään vaaraa.
Tuo se on.
Varasteli kylästäni.
Seuraako hän sinua kylästäsi?
Ehkä Caesar pyytää minua matkustamaan.
Odota täällä. Työ jatkuu.
Ei minulla ole aikaa…
En hidasta matkantekoasi. Minullakin on hevonen.
Emmekö voisi kulkea hitaammin?
Emme.
Olen varma, että se nainen seuraa.
En tiedä syytä.
Kaunis lintu!
Aurinko-kotka.
Isäni lintu.
Seuraa pilkatakseen minua.
Seuraako lintukin sinua?
Klaanini kasvattaa kotkia.
Laulaa niille,
joten ne tuntevat meidät.
Side.
Laula se laulu.
Ole kiltti.
En.
Isäni oli lintujen herra.
Hän lauloi kotkille.
Mutta minä en ole kuten hän.
Harmillista.
Olisin nauttinut laulusta.
Outoja aseita.
Rikki.
Raka.
Noa.
Hän seuraa, koska on nälkäinen.
Ei, ei.
Tämä on…
tärkeää.
Heitä palelee.
Ole armollinen.
Hän on älykkäämpi kuin useimmat.
Annamme hänelle nimeksi Nova.
Kutsumme kaikkia Novaksi.
En tiedä syytä. Se on peräisin Caesarin ajoilta.
Miksi Caesar välitti kaiuista niin kovasti?
Tarinan mukaan kaiut kasvattivat hänet.
Niin mahdottomalta kuin se tuntuukin.
Caesarin legenda on tärkeä.
Hän oli ensimmäinen vanhempi.
Hän johti kunniallisesti,
hyveellisesti,
jämerästi,
myötätuntoisesti.
Caesarin ei tarvinnut jakaa leiriä
tämän kyseisen Novan kanssa.
Haju on väkevä.
Valoa syövä tunneli?
Nainen näki saman kuin minä.
Se oli hänen silmissään.
Hän…
reagoi.
Miten?
Kuten apina reagoisi.
Jos kaiku tulee, hänen on ratsastettava.
Osoittaako nuori seuralaiseni myötätuntoa kanssamatkaajallemme?
Hän on hidas.
Hevonen.
Ja sitten on tietenkin gibboni.
Hyvin, hyvin pitkät kädet.
Todella keljua, että ihminen voi kävellä pelkästään jaloillaan.
Mieti, jos vaikka putoaisit puusta.
Sinulla olisi vain kaksi uloketta henkesi pelastamiseksi.
Mutta jos voisit käyttää kumpaakin kättä
ja molempia jalkoja,
se olisi neljä kertaa turvallisempaa.
Ja luulisin, että jos kohtaisin erityisen…
Mikä tuo on?
Raidallisia hevosia.
Varsin vaikuttavaa.
Pelkäsimme, ettei heimoja enää olisi olemassa.
Etkö aio hyvästellä?
Minun pitää löytää klaanini.
Nova pysyy omiensa parissa.
Kasvata heidät.
Seuraa Caesarin sanaa.
Muistuttamaan.
Siitä, kuka hän oli.
Se on tärkeää.
He ovat kuten sinä.
Haluatko heidän seuraansa?
Hänellä on polkunsa.
Meillä on omamme.
Tule.
Nova!
Napatkaa heidät!
Jahdatkaa heitä!
Ottakaa tuo kiinni!
Tämäkö?
Tuolla!
Hajaantukaa.
Salama.
Tänne päin.
Etsikää hänet!
Tiedän, että hän on täällä!
Raka!
Nova!
Tule esiin!
Haistan sinut!
Raka!
Noa!
Raka!
Caesar antaa anteeksi.
Jatketaanko?
Tällä saamme lisäaikaa.
Mikä minulta jäi huomaamatta?
Nainen puhui.
Hän sanoi nimeni.
Kuulit omiasi.
Sanoit, että Nova oli fiksumpi kuin useimmat.
Kohtuuden rajoissa.
Hieman älykäs varmasti, mutta…
Minulla on nimi.
Mae.
Tiedän, minne klaanisi viedään.
Se on ihmisten yhdyskunta.
Olen menossa sinne.
Etsimään toisia itseni näköisiä.
Onko olemassa muitakin
sinun kaltaisiasi?
Meitä oli enemmän.
Piilotteletko totuutta?
Äiti opetti minut vaikenemaan,
jotta pysyisin turvassa.
Olit turvassa kanssamme.
Etkä silti puhu totta.
Missä äitisi on nyt?
Olen yksin.
Kuten me kaikki.
Mutta nyt…
meillä on toisemme.
Sytytetään tuli.
Meillä on paljon puhuttavaa.
Perääntykää.
Perääntykää!
Noa!
Mae!
Ei!
Mae!
Pidä kiinni!
Mae!
Ei! Raka!
Raka!
Yhdessä…
vahvat.
Perääntykää! Ihminen!
Ei! Ei! Ei!
Tervetuloa kotiin, pikkulintu.
Mene!
Noa!
Minulla oli ikävä sinua. Soona.
Ei.
Sinä kuolit.
Näin, miten putosit.
Eikö sinuun sattunut?
Ei.
Äiti?
Anaya?
Vonnegut.
Se on hyvä.
Ei kovin kaunokirjallinen.
Häntä kiinnostaa enimmäkseen historia.
Varsinkin Rooman historia.
Nimeni on Trevathan.
Mistä olet kotoisin?
Sinä ensin.
No, eipä sillä taida juuri olla väliä.
Minä lähdin.
Kuten sinäkin.
Pääsin melkein rannikolle,
sitten kompastuin ja teloin nilkkani.
Sieltä Proximus minut löysi.
Ja nyt luet hänelle Rooman historiaa.
Kuka sinä sitten olet?
Olen se ihminen, joka ei auta apinoita.
Noa.
Jakakaa. Pitää jakaa.
Hyvä.
Noa?
-Noa! -Sinä elät!
Isä…
Hän…
Minä tiedän.
Meidän täytyy lähteä.
Tule.
Caesar!
Caesar! Caesar! Caesar!
Onpa upea päivä!
Olemmeko kiitollisia Caesarin sanoista?
Olemme kiitollisia.
Kumarrammeko syvään?
Kumarramme!
Sanokaa hänen sanansa!
Apinat yhdessä vahvat!
Sanokaa hänen sanansa!
Apinat yhdessä vahvat!
Onpa upea päivä!
Tuntuipa se hyvältä.
Kun ajattelen noita sanoja,
minusta tuntuu hyvältä.
Caesar oli ensimmäinen vanhin.
Nyt minä olen Caesar.
Ei hän ole Caesar.
Varovasti, poika. Hän omistaa meidät nyt.
Kun nyt mietin kaikkia meitä varten sisälle jätettyjä aarteita…
Minusta tuntuu oikein hyvältä.
Tuon avaaminen voi olla vaikeaa.
Mutta ei mahdotonta,
koska toimimme yhdessä.
Yhtenä joukkona.
Kuten Caesar halusi.
Kuten Caesar vaati.
Apinat yhdessä vahvat!
Vetäkää!
Vetäkää! Vielä!
Katso tätä.
-Vetäkää! -Vetäkää!
Vetäkää!
Kyllä!
Vielä!
Riittää!
Ehkä vahvemmat huomenna.
Älä ole huolissasi.
Tuolla olija on joko kuollut tai poissa.
Olemme hakanneet tuota ovea kuukausikaupalla.
Etkö tiedä, missä olemme?
Kun tilanne paheni ja hallitus painui maan alle,
puolet heistä tuli tänne.
Heidän teknologiansa ja aseensa…
Etkö ymmärrä?
Tuo apina ei saa saada sitä, mitä sisällä…
Sinun on lakattava ajattelemasta, miten asiat olivat,
ja alettava ajatella sitä, miten ne ovat.
Tämä on hyvää elämää,
ja sinulla on tilaisuus olla osa sitä.
Siis rakentaa maailmaa apinoille?
Se on jo heidän maailmansa.
Tuolla takahuoneessa on lämmintä vettä ja puhtaita vaatteita.
Tunnet olosi paremmaksi, kun siistiydyt.
Sinun on paras keksiä tapa olla hyödyksi täällä.
Kunnioitetun vanhimman…
oli pakko nöyrtyä.
Emme voineet muuta.
On pakko hyväksyä.
Se on laki.
Vanhimmat eivät kertoneet meille kaikkea
tästä maailmasta.
He eivät kertoneet, koska eivät tienneet.
He eivät halunneet tietää.
Sinä olet erilainen.
Tule.
Tämän vuoksi sitä kutsutaan toogajuhlaksi.
Olet hassu pikku ihminen, Trevathan.
Hei, tule.
Tule istumaan.
Ole hyvä.
Mene.
Eikö olekin upea päivä?
Te kaksi olette tehneet pitkän matkan.
Apina ja ihminen…
matkaamassa yhdessä on…
aikamoinen seikkailu.
Sinähän olet Noa?
Tervetuloa, Noa.
Mene.
Mae…
Sinähän tunnet käsitteen
evoluutiosta?
Sillä nimellähän ihmiset sitä kutsuvat.
Tarvitsemani edistysaskel vaatii aikaa.
Runsain mitoin aikaa, mitä minulla ei ole.
Ikävä kyllä olen vain kuolevainen apina.
Sen vuoksi tarvitsen holvissa olevan tiedon.
Uskon, että sen avulla syntyy
välitön evoluutio.
Noa.
Sinä et ymmärrä.
Eivätkö ihmiset omana aikanaan
kyenneetkin moniin mahtaviin asioihin?
He tasoittivat vuoria.
He pystyivät puhumaan valtamerien ylitse.
He osasivat lentää, Noa.
Kotkien lailla.
Mutta nyt me opimme.
Apinat oppivat. Minä opin
siitä, mitä tuon holvin sisällä on.
Mahdotonta.
Ei sinne pääse kukaan.
Mae, Mae, Mae, Mae.
Apinani kohtasivat sinun kumppanisi.
Tämä kartta taisi kuulua sinulle.
Näetkös, Noa…
ennen kuin Mae liikkui sinun
ja tuon vanhan orangin kanssa,
hän oli toisten ihmisten kanssa.
Mutta ikävä kyllä
apinani eivät ymmärtäneet heidän arvoaan,
joten minulle tuotiin vain ruumiita.
En voinut puhua heille, kuten voin puhua sinulle.
Tiedän,
että tulitte tänne päästäksenne holviini.
Se ei ole sinun!
Mutta eiköhän se nyt ole.
Ja minä pääsen sisälle.
Maksakoon miten monta apinaa tahansa.
Noa.
Olet kuulemma hyvin älykäs apina, eikö niin?
Hyvin älykäs.
Hän korjasi yhden rikki menneen aseesi, Trevathan.
Minulla on paljon käyttöä älykkäille apinoille.
Voitko kertoa minulle,
kertoiko Mae sinulle, miten holviini pääsee?
Ei hän kertonut minulle mitään.
Vai ei kertonut mitään!
Ei mitään.
Ei kertonut mitään.
Noa.
Tule. Tulehan mukaani.
Tule, tule.
Minulla on jotain näytettävää.
Tule. Tule.
Tule.
Kerro, mitä näet.
Varastettuja klaaneja.
Ei klaaneja.
Kuningaskunnan.
Apinoiden kuningaskunnan.
Ihmisiin ei voi koskaan luottaa.
Siellä, missä on kaksi, jotka osaavat puhua,
heitä on oltava enemmän.
Mae tuli vaatimaan itselleen holvini sisällä olevia työkaluja.
Työkaluja, jotka tekevät ihmisistä vahvoja.
Ja tekevät heistä vaarallisia.
Sen vuoksi minun on saatava ne ensin.
Eikö niin?
He eivät ymmärrä, että tämä on meidän aikamme.
Tämä on minun kuningaskuntani.
Minun on tuhottava heikäläiset.
Ellemme halua taas elää häkeissä.
Tule.
Tule, Noa.
Syödään.
Trevathan!
Kerro meille tarina.
Hassu sellainen.
Eivät ne tule.
Miksi?
Koska kotkien klaani…
on poissa.
Kotkien klaani on täällä.
Me olemme täällä.
Proximuksen maassa.
Eikä Proximus tarvitse kotkia.
Tulitko tuomitsemaan minut?
Tuomitsen itseni.
Lupasin isällemme,
että tuon heidät kotiin.
Epäonnistuin.
Kotkien klaani kuuluu
nyt Proximus Caesarille.
Se on laki.
Mutta laki on väärässä.
Illan oppitunnin aika.
Sinun olisi hyvä tulla sinne.
Et tullut kaikujen vuoksi.
Etkä ollut yksin.
Anteeksi.
Proximuksen apinat löysivät leirimme.
He surmasivat kaikki.
Pääsin hädin tuskin pakoon.
Tarvitsin apuasi.
-Ja minä pelkäsin. -Mitä enemmän puhut,
sitä vähemmän uskon.
Olin väärässä, kun en luottanut sinuun.
Tiedän sen nyt.
Luotan siihen, että autat vain itseäsi.
Mutta siitä voisi olla minulle nyt apua.
Minulla on kysymyksiä.
Vastaa rehellisesti,
niin ehkä autan.
Mitä tarvitset holvista?
Se on…
eräänlainen kirja.
-Erityinen kirja. -Millä tavalla?
Erityinen?
Ihmiset menettivät puhekykynsä.
Kyseinen kirja voi palauttaa sen.
Voiko kirja tehdä sen?
Tämä kirja voi.
Raka sanoi, että apinat ja ihmiset
elivät rinta rinnan.
Totta vai valhetta?
Apinat olivat hiljaa.
Kuten kaiku.
Ihmiset hallitsivat.
Levisi virus,
jonka me loimme.
Se teki apinoista älykkäämpiä.
Ja se melkein tappoi meidät kaikki.
Tunnet siis tien sisälle?
Kyllä.
Viimeinen kysymys.
Tuhoaako vesi sen, mitä sisällä on?
Noa.
Tarvitsen apuanne.
Mitä apua?
Kiipeämiseen.
En pysty siihen yksin.
Mitä varten?
Vapauttaakseni klaanimme.
Anayaa pelottaa.
Soona, tämä on Mae.
Hei, Soona.
Mitä me teemme?
Tarvitsemme kaiken tämän.
Seuratkaa minua.
Varovasti.
Virta kulkee sen läpi, eikö niin?
Kyllä.
Haastava kiipeäminen ei onnistu
ilman Anayaa.
Hei, kaiku.
Tämä palaa kuumana.
Mutta paineen alla…
se räjähtää.
Mistä tiedät tämän kaiken?
Voi hitto!
"Hitto"?
-Vie se tuonne. -Selvä.
Minä lähden Anayan kanssa.
Se on turvallisempaa.
Anaya! Anaya. Pysähdy.
Teet sen väärin.
Hyvä on.
Sinä pidät hänestä.
Soonasta.
Me synnyimme saman auringonlaskun aikaan.
Ei. Anaya…
Hän vain rakentaa sen uusiksi.
Sinulla…
Sinulla oli tilaisuus.
Annoin sinulle tilaisuuden.
Mutta sinä haaveilet menneestä, joka ei ikinä voi palata.
Kuuntele.
Trevathan, sinä et kuulu tänne.
Luulet, että se on ohi.
Mutta se ei ole.
Kukaan ei syytä sinua siitä, mitä täällä tapahtui.
Lähde meidän mukaamme.
Ole kiltti.
Hän nylkee apinasi elävältä.
Ja sinä…
Niin.
Sinä saat oppitunnin.
Voi ei.
Ole kiltti!
Meidän on lähdettävä.
Kohta on valoisaa.
Sinä sanoit, että täällä joutuu kiipeämään!
Mae, odota!
Mae!
Tuonne!
Meidän on noustava tuonne.
Nytkö siis kiipeämme?
Helpompi kuin yläpesä.
Kiivetkää vain.
Noa!
Hitto?
Odottakaa. Varovasti.
Hupsis.
Anaya!
Mikä tämä paikka on, Noa?
Täällä haisee.
VAARA
Mikä tuo on? Noa!
Noa! Mitä tapahtui?
Rakensiko kaiku kaiken tämän?
HAKEMISTO
PALOLETKU KELA & PALOPOSTI
Odottakaa täällä.
Mama!
ARKISTOLAATIKKO
SATELLIITTIYHTEYDEN AVAIN
AAPINEN ENSIMMÄINEN BIOLOGIAN KIRJANI
Merkit tarkoittavat jotain.
MIKSI TELINEISTÄ TULEE PALJON ÄÄNTÄ?
JACK NÄKI YHDEN LÄHELTÄ. HÄN PITI ENITEN APINOISTA .
Nyt lähdetään.
Vautsi. Mitä nuo ovat?
Mennään!
Meidän on liikuttava ripeästi.
Mene klaanisi luo,
minä laukaisen räjähdyksen.
Noa, olet varsin hyödyllinen apina.
Ymmärrät monia asioita.
Ja silti sinulta jää huomaamatta
yksi kaikkein tärkeimmistä.
Ihmiseen ei voi luottaa!
Oma klaanisi saapuu todistamaan sen.
Sinä saatat olla houkka
ja luottaa moiseen kaksinaamaiseen otukseen.
Mutta minä en ole.
Kerrohan, Noa,
apinalta toiselle,
mitä Mae oli suunnitellut varalleni omassa holvissani?
Hyvä on.
Mitä siis valitset?
Ihmisen mieluummin kuin apinan?
Oman ihanan pikkuisen Soonasi,
vai tuon haisevan ihmisen?
Kerro minulle suunnitelmasi!
Ei!
Vai niin.
Voit poistua, Mae.
Voit mennä.
Olet vapaa. Kerro vain,
onko noita lisää tuolla sisällä.
Mae?
Mae.
Ei.
Emme me voi.
En suo sitä hänelle.
Mae.
-Anteeksi. -Mae!
Ei!
Mae, ei!
Mae!
Mitä sinä olet tehnyt?
Kiivetkää!
-Kiivetkää! -Ei.
Ei!
Noa! Noa!
-Soona! -Takanasi!
Kiipeä!
Poikani! Poikani!
-Äiti! -Poikani!
Äiti! Äiti!
Äiti!
Dar!
Tartu häneen!
Dar! Tartu käteeni!
-Äiti! -Dar!
Dar!
Dar, olet turvassa.
Noa, mitä seuraavaksi?
Tänne päin! Menkää!
Kotkien klaani! Kiivetkää!
Seuratkaa Soonaa! Seuratkaa Anayaa!
-Tänne päin! Kiivetkää! -Vauhtia.
Kiivetkää!
Tänne päin!
Kiireesti!
Seuratkaa Soonaa!
-Pian nyt! -Menkää!
Tulkaa.
Mene!
Kiipeä, Soona!
Täältä pääsee ulos!
Kiireesti!
-Kiivetkää! -Noa!
Äiti, mene!
-Noa! -Kiipeä, Anaya!
-Soona, vauhtia! -Johda heitä!
Menkää! Kiivetkää!
Menkää!
Nopeasti!
Luuletko voivasi tuhota kuningaskuntani?
Luuletko voivasi tuhota sen, mitä olen?
-Noa! -Antakaa hänen olla.
Noa.
Sinä olit varsin lupaava.
Sinä nouset seisomaan,
jotta voit kumartaa kuninkaallesi
ennen kuin kuolet.
Ja te kaikki todistatte,
miten Noa kumartaa kuninkaalleen.
Nouse ylös.
Nouse heti!
Juuri niin.
Fiksu apina.
Mitä tämä on?
Trevathan tykkäisi tästä.
Riittää!
Lähdetään kotiin.
Hän tulee!
Pehmeää?
Liian tiivistä.
-Silkkiä. -Hyvä.
Noa.
Tulin hyvästelemään.
Proximus oli oikeassa.
Ihmiset eivät ikinä luovuta.
Eivät ennen kuin vaativat kaiken
itselleen.
Se oli meidän.
Se siilo kuului ihmisille,
siellä oli ihmisten kapineita ja ideoita.
Ei se ollut tarkoitettu apinoille.
Mikä kuluu apinoille?
Pitäisikö meidän taas vaieta?
Rakennamme kotimme uudestaan.
Paremmaksi.
Vahvemmaksi.
Sen avulla, mitä olemme oppineet.
Jos Raka olisi täällä,
hän sanoisi meille, että hänen Caesarillaan
oli paljon sanottavaa tähän.
Oliko hän oikeassa?
Voivatko apinat ja ihmiset elää yhdessä?
En tiedä.
Tärkeä.
Nähdään pian.
Tule.
Lasken 20:een.
Uusi leveyspiiri 2.722.
Selvä. Valmistaudutaan.
Kertokaa, miltä jako näyttää.
Mennään tänne.
-Lukemat vahvistettu. -Linkki on valmis!
Nostetaan nyt.
SALAUSAVAIN HYVÄKSYTTY
HAETAAN SATELLIITTISIGNAALIA
Hei.
Onko siellä ketään?
Hei.
Kuuletteko minua?
Kyllä, haloo?
Täällä Fort Wayne, Indiana. Kuulemme teidät!
Mukava kuulla siellä toinen ääni.
Kertokaa, missä olette. Mikä on sijaintinne?
Käännös: Tarja Forss