Lyssna på mig. Jag har något att säga.
Det var inte längesen. Jag var precis som du.
Jag trodde också att jag kunde fly från mina mardrömmar.
Om det bara fanns en plats där de inte kunde få tag i mig.
Jag vill inte behöva säga det, men det finns ingen sådan plats.
Vart jag än gick,
så var de där.
Men var inte rädd.
Jag har funnit frid.
Allting har ett slut, säger man.
Och livet går vidare.
Någon gång måste man acceptera mardrömmarna,
och förstå att de är en del av en.
Som ens familj.
Som en gammal vän.
Så...
jag har bestämt mig för att gå framåt,
med vidöppna armar, som en gammal vän.
Vad heter hen?
Det är en gammal vän.
"Till Marie Aldrich, kom hit så fort som möjligt."
Din mammas grav har blivit vandaliserad.
Som hennes enda levande släkting, är det nu upp till dig.
Det är så klart brådskande, och vi ber dig att vara diskret.
"Med vänliga hälsningar, H. Grierson, Kyrkvaktmästare, Lone Palms kyrkogård."
En stormvarning är utfärdad för denna och nästa vecka.
All kustbor bör säkra sin egendom i händelse av översvämning.
Titta!
Kapitel 1 Lone Palm
- Stängt tills i vår. - Va?
Bron fälls upp i gryningen, ön är stängd tills i vår. Jag släpper inte in nya.
Bara bofasta.
- Nej. - Får ingen komma dit?
De sista turisterna åkte i tisdags. Det blir enklare så.
- Vi är inte turister. - Hur stänger man en ö?
Bara tills i vår.
Jag fick det här brevet igår.
Det är en nödsituation. Jag måste till kyrkogården.
Snälla.
Bäst att vi skyndar oss.
STÄNGT
- Är allt bra med dig? - Ja. Och med dig?
Ja.
Visste du det där?
- Att hela ön stängs? - Det visste jag så klart inte.
Vad skulle vi ha gjort om bron var stängd?
Jag vet inte, George. Då hade vi behövt en båt.
Stanna här, så ska jag hitta honom.
George?
- Hallå! - George?
Var inte rädd, kära du.
Det är bara jag.
- Oj, oj... - Hej. Jag söker kyrkvaktmästaren.
Min mammas grav har blivit förstörd. Vet ni var han finns?
Du ser ut som en ängel, en rädd ängel, som förut.
- Vad menar ni? - Jag såg dig på begravningen.
Jag är ms Emily.
Jag äger blomsterbutiken på Main Street,
och jag hjälper till med gravarna.
Kände ni henne?
Raring, sa hon inte...
Mår ni bra?
Har ni sett kyrkvaktmästaren?
Förlåt, men jag måste gå nu. Det blåser upp till storm.
Jag såg någon bland gravarna där borta.
Hallå!
Hör du mig?
Hittade du honom?
Kom tillbaka!
George!
Hallå!
Hallå?
- George! - Hej! Var har du varit?
- Var har du varit? - Jag har letat efter dig.
Hörde du mig inte?
- Såg du dem? - Vilka?
Människorna där.
- Va? Vilka människor? - Var du inte i skogen?
Jag var där borta.
Är allt bra?
- Hittade du honom inte? - Nej, jag var på kontoret.
- Vi måste över bron innan den stänger. - Jag kan inte lämna hennes grav.
- Vi kan ha missat den där killen. - Varför sa han då att vi skulle komma?
Jag vet inte, men vi kan fråga i restaurangen vi passerade.
- Ja. - Vad är det?
Jag vet inte. Nu sticker vi.
Kapitel 2 Sandtrap
Ursäkta oss.
- Vi letar efter kyrkvaktmästaren. - Haskel?
- Förlåt? - Haskel.
- Han bad oss att komma. - Båda två?
- Det är brådskande. - Har han ett direktnummer?
Det är problem med telefonerna på grund av stormarna.
Vi måste över bron innan den stänger.
Vi skulle verkligen uppskatta lite hjälp.
Visst, jag kan försöka med radion.
- Den här vägen. - Vänta här så länge.
Du ser ut att behöva något starkt.
Nej, tack.
Det var tråkigt, det som hände. Den här ön är inte stor.
Alla vet allt.
Vet du vem som gjorde det?
- Har ingen sagt det? - Henry!
Okej!
Jag är sist i år.
- Vad menas med det? - Om du fastnar, så kom och hälsa på.
Jag bor bara en bit bort, nummer 24.
Jag är uppe sent, senare än alla andra.
Jag lämnar det tänt. Nyckeln ligger under mattan. Jag har en båt.
- Jag kan vara din vän. - Ska du vara min vän?
- Det kan jag vara. - Vem gjorde det?
- Du är inte så bra på att lyssna, va? - Kom nu!
Okej! Släpp mig!
- Är allt bra? - Finfint, prinsen!
Jävligt bra.
Vi fick inte tag i honom.
Vet någon var vi kan hitta kyrkvaktmästaren?
Har ni kollat på kyrkogården?
Vi sticker.
Vad sa han?
- Hade ni träffats förut? - Nej.
Varför uppförde han sig som om ni hade träffats?
Bäst för kyrkvaktmästaren att han är död!
Det är något som är fel. Allvarligt fel.
- Vad vill du göra då? - Hon ville inte komma tillbaka.
- Va? - Hon ville inte begravas här.
Hon försökte säga det. Hon hade rätt, det är något som är galet här.
Hon ville inte komma tillbaka.
Du!
Prata med mig!
- Det är galet. - Ut med det nu! Vad fan pågår?
Någon har ändrat hennes testamente.
De där sista dagarna var hon helt borta. Hon var som en främling.
Men en dag var hon plötsligt tillbaka.
Bara så där, som om hon aldrig hade varit borta.
Jag hade inte sett henne så klarsynt på länge.
Vi pratade om allt, som gamla vänner.
Det är svårt att tro.
Men sen...
förändrades allt.
Hon ville absolut inte bli begravd här.
Vet du vad hon sa när jag frågade varför?
Hon sa att öborna har ingått ett avtal med en demon.
För länge sedan dog de tidiga bosättarna i stormarna.
Hela familjer utplånades.
Tills en dag när en man steg upp ur havet.
Han erbjöd dem ett avtal.
Hon sa att hennes familj, vår familj
var delaktiga i pakten.
Jag vet hur det här låter.
Jag var arg på mig själv för att jag trodde att hon var tillbaka.
Att hon var sig själv.
Men plötsligt står det i testamentet att hon vill begravas här.
Och sen förstörs graven, och de kallar hit mig innan de ska stänga bron.
Det kanske är en fälla.
Herregud! George, tänk om det är en fälla?
Förlåt.
Jag skulle inte ha berättat det där. Jag vet inte varför jag gjorde det.
Vad är det?
- Hallå? - Vad?
Tänker du säga något?
Vad ska jag säga? Du har inte sagt ett skit på två dagar!
Plötsligt börjar du snacka om demoner och sjöodjur!
Varför har du inte sagt något?
Hur säger man något sånt? Jag trodde att du skulle sticka!
Jag tänkte att vi kunde börja om.
- Du kunde ha ringt. - Det gjorde jag!
Inte nu, då!
Du behövde inte vara ensam.
Att sitta och lyssna på hennes nonsens dagar i sträck!
Jag skulle inte ha blandat in dig.
Förlåt.
Hon var ju helt borta.
Du vet ju hur galet allting lät.
Ja, men...
- Jag är ledsen. - Jag också.
- Tack. - Ingen orsak.
- På riktigt. - Ja.
- Kan vi dra härifrån nu, för fan? - Ja.
När vi kommer till New York...
Jag vet inte hur mycket pappersarbete du har gått igenom,
men säg till om du behöver hjälp med något.
Tack.
Jag ska sälja hennes hus på Block Island,
men vi kanske skulle åka dit i helgen innan jag lägger ut det?
Ja. Är du säker?
Ja, det låter toppen.
Herregud!
Håll i dig.
Vad fan...?
- Kom vi härifrån? - Ja...
- Svängde du inte? - Vi har kört samma väg.
Vänd, vi måste härifrån!
Nej! Vad fan händer?
- Ditåt! - Vi kom inte därifrån!
- Det är enda vägen! - Herregud!
- Nej, nej, nej! Vad händer? - Se upp!
Vädret i New York City. Klockan 11:00, Broadway...
Kapitel 3 Livet är en dröm
Price och Price, var god dröj. Ja, men sekreteraren är inte här.
Ge mig en sekund.
Price och Price. Hej.
Jag drunknar i jobb här. Den ordinarie tjejen kom nyss tillbaka från Frankrike.
När vi var i konferensrummet började hon må illa...
Mitt liv har verkligen varit som en dröm.
- Jag vill tacka alla er som... - En sekund.
Ms Aldrich? Ni kan gå in nu.
- Vi förstår att ni är upprörd. - Jag är inte upprörd.
Jag upprepar vad hon sa. Hon ville inte att det skulle bli så här.
- Jag har testamentet här. - Jag vet, men det är fel!
Hon var aldrig där. Hon pratade aldrig om det. Det här är jättekonstigt.
Visst, men vi kan inte bara ta er på ert ord. Det är ju underskrivet.
Sådan är lagen.
Och vi måste tänka på media.
Media?
De kommer att skriva: "Ava Aldrichs dotter trotsar testamentet".
Då tror folk att det handlar om arvet.
Vi förstår er situation, men vi vill inte försvåra läget.
- För er skull. - Just det.
Jag skiter i vad folk säger om mig!
Jag är ingen trotsig dotter. Hon bad mig, på sin dödsbädd!
Till och med när hon var borta, när hon inte kunde tala klart,
så upprepade hon: "Ta mig inte tillbaka dit!"
Det är lagen.
- Den är faktiskt vacker. - Vilken då?
Ön.
Ni får se.
Price och Price. Var god dröj.
Price och Price.
George?
Nej!
Hjälp!
Är det någon här?
VÄLKOMMEN till Lone Palm Beach
Hallå?
Jag behöver hjälp!
Hallå?
Tack för att ni ringer till Lone Palm Beach historiska museum.
Vi har stängt för säsongen och öppnar igen i vår.
Lämna gärna ett meddelande.
Vi ses snart igen. Tack och hej!
Hallå?
I början fanns ingenting...
Historiska museet
Kom igen!
Fan!
Du får ju inte röka.
När ens dotter alltid tjafsar, vad ska man göra?
Ibland önskar jag att ni inte växte upp.
- Det är bara du och jag här, mamma. - Tala inte till mig så där.
Och kalla mig inte mamma. Väx upp!
- Gör inte så där. - Som om jag vore nån idiot!
- Hörde du inte vad jag berättade? - Jo.
- Lyssnade du på mig? - Ja. Har du läst det någonstans?
- I något manus? - Lägg av!
- Var det på låtsas? - Nej.
- Är det sant? - Du har aldrig varit tacksam.
- Var det på låtsas? - Aldrig.
- Var det på låtsas? - Nej!
- Säg sanningen. - Låtsas du?
- Är det sant? - Låtsas du?
Sluta, mamma! Lugna dig!
Kan du bara skärpa dig?
Låtsas du eller talar du sanning?
Mamma! Sluta! Sluta!
- Är det sant eller inte? - Jag har aldrig låtsats inför dig.
- Mamma... - Kalla mig inte mamma!
Jag är ms Emily. Jag äger blomsterbutiken på Main Street.
Kapitel 4 De fördömda
Blomsterbutik
Ms Emily?
Det har skett en olycka.
Jag behöver hjälp.
Är ni här?
Hallå?
Är ni där?
"Livet är en dröm"
När mina ögon svartnar, vet jag att han ser genom dem.
HAN ÄR VAKEN
Ms Emily?
Tack, gode Gud! Det har skett en olycka och jag behöver ringa efter hjälp.
Var är alla?
Hör ni mig?
Ms Emily?
Hallå?
Vad är det med er?
Kom!
Har du något annat val?
Kapitel 5 Den siste...
- Du skulle inte ha kommit hit. - Har du sett min vän?
Nej. Vi får hoppas att de inte har hittat honom.
- Vad är det för fel med folk här? - Det är inget fel. De är fördömda.
Hela jävla ön är fördömd. Ond!
Han fångade oss för längesen. Det var därför din mamma fördes hit.
Hon hade ett avtal att uppfylla, en skuld att betala till honom.
En man från havet?
- Berättade hon om honom? - Hon försökte, på slutet.
- Så varför kom du hit? - Det lät för sjukt för att vara sant!
- Vart ska vi? - Solen kommer på sommaren.
Då kommer det folk, och folk har energi.
Vi tar till vara på den energin. När alla åker, så äter han.
- Vad menar du med äter? - Titta ner, du kliver på honom!
Han bara suger ut allt.
De blir helt uttorkade, som mumier på ett museum.
- Eller statyer, tills någon stör dem. - Vad fan är du då?
Jag är samma som de är!
Men varje år måste någon vara vaken, och i år ville jag.
Varför?
Herregud, du känner inte alls igen mig, va?
Nej.
- Säg vem du är. - Så hon sa inget om mig!
Det spelar ingen roll.
Det där är mitt hus. Jag tar dig till båten och till fastlandet.
- Jag kan inte åka utan honom. - Beredd? Nu sticker vi!
Båtnycklarna ligger i byrålådan i det andra rummet.
- Följde de efter oss? - Jag vet inte. Hämta nycklarna!
- Bra. - Nu sticker vi!
- Till båten! - Vänta!
Vi får bara en chans. Jag ska köra båten. Eller kan du köra båt?
Nej.
Sch!
- Vänta! - Vi drar!
Vänta!
- Vad är det? - Nej, håll ögonen på dörren.
- Jag går upp. - Nej!
Håll ögonen på dörren, och kom inte upp förrän jag säger till!
Vad finns det där uppe?
Hallå!
Svara!
Vad var det?
Hallå?
Var är du?
Svara!
Herregud!
Hallå!
Svara!
Hallå?
Är det någon där? Jag behöver hjälp.
Kom igen!
Hallå? Någon där?
Kom igen!
Hallå?
- Marie? - George?
- Var är du? - På bron.
Jag hör dig inte. Var är du?
- Jag hör dig inte. - Bron!
- Var är du? - Bron. Skynda dig hit!
Stanna där, jag kommer!
Nej!
George?
Där är du.
Var har du varit?
Vad har hänt med dig?
Jag var också rädd, men det är ingen fara.
- Vad menar du? - Det är bra.
- Vad pratar du om? - Det här är ett bra ställe. Jag lovar.
Vem är du?
Vem jag är?
Hur kan du fråga mig det? Hur kan du fråga mig det?
Han var en bra person.
Han hade inte gjort något fel. Varför gjorde du så mot honom?
För att visa dig.
Han bad om frälsning. Jag är frälsningen.
Vad är du för något?
På den här platsen är människorna mina fingrar.
Ön är min handflata.
I livet har de fria viljor, men som döda tillhör de mig.
- Du tillhör mig. - Min mamma då?
Vad tänker du göra med henne?
Ett öde värre än helvetet.
Var inte rädd, mitt barn.
Du tillhör mig.
Okej...
INSTRUKTIONSFILM FÖR BROOPERATÖRER
Kom igen.
Att sköta en bro är lika lätt som att köra bil, båt eller lastbil.
För att sänka bron, börja med att...
Ja!
Kom igen!
Vänta!
- Jag kan inte släppa förbi er, fröken. - Nej!
Jag vet vem ni är. Jag har vetat det hela tiden.
Din mamma gjorde fruktansvärda saker. Han vill att du ska se vad som händer.
- Hon gjorde inget fel! - Hon stack!
Hon lämnade den här platsen.
Jag har väntat hela mitt liv. Jag har vaktat och skyddat dem.
Jag har inte släppt in obehöriga.
Jag har jobbat så jävla hårt för frälsningen,
men hon föddes med den.
Och så kastar hon bara bort den.
Jag menar... hur kan man bara lämna himlen?
- Du vet inte vad du gör! - Inte?
Inte?
Vet jag inte det, för fan?
Lyssna på mig nu.
Det där är inte himlen.
Säg inte så.
- Det är sant. - Sluta.
- Det är helvetet! - Sluta.
Jag har sett hur de blir.
De är fångar.
Jag är ledsen, men du har blivit lurad.
Alla har blivit lurade!
Jag lovar.
- Låt mig gå bara! - Sluta, sa jag!
Sluta!
Om jag dödar dig, kommer du tillbaka som de andra.
Du är en av dem.
- Alla vet det. - Jag kan betala dig.
Säg en summa!
Har du hört vad jag har sagt, för fan?
Har du lyssnat? Jag vill inte ha några pengar.
Jag vill inte ha några jävla pengar!
Jag vill bara leva.
Jag vill ha evigt liv.
Skit på dig!
Skita på mig? Skita på mig?
Du ska följa med mig.
Eller så skjuter jag dig, och det kommer att göra ont.
Men du kommer att komma tillbaka fort, för det är den tiden på året.
Evigt liv.
Evig frälsning.
Han väntar.
KAPITEL 6 HIMLEN
Jag vill inte erkänna det, men din mamma gjorde bra filmer.
Försök inte fly, för jag är i ganska bra form.
Du har tur. Vet du det?
Jag skulle gärna byta med dig.
Fortsätt, du. Jag får inte gå längre.
Inte än i alla fall!
- Vill du verkligen detta? - Mer än något annat.
Gå nu.
Mamma?
Det här är en mardröm!
Är du min gamla vän?
Vänta!
Förlåt!
Hon sa att öborna har ingått ett avtal med en demon.
Jag förstår.
Jag förstår nu.
För länge sedan dog de tidiga bosättarna i stormarna.
Tills en dag när en man steg upp ur havet.
Han erbjöd dem ett avtal.
Ön är min handflata.
Somnade du?
Bara kort.
- Hur mår du? - Bra. Och du?
- Bra. - Har jag berättat om min bror?
- Hade du en bror? - Ja.
En äldre bror.
- Vad hände? - Ingen har sagt det.
De tyckte att jag var för liten. Men jag hörde och förstod saker de sa.
Han drunknade. Han var bra på att simma, men han drunknade.
Jag älskade honom mer än allt annat.
Men han bara försvann.
Men en dag, efter begravningen,
var jag på mitt rum. Det var sent.
Jag hörde något utanför fönstret, och där stod han.
Så jag följde efter honom, in i skogen.
Han vände sig om.
Han tittade på mig.
Men det var inte han.
Det var inte han, och vi hade bestämt att ge oss av tillsammans.
Men det var inte han, så jag sprang iväg.
Jag var rädd och sprang så snabbt jag kunde.
Jag tittade aldrig bakåt. Ta mig aldrig tillbaka dit!
Ingen får ta mig dit igen, varken min aska eller mitt skelett!
Okej.
Lova.
Jag lovar.
Epilog
- Hallå? - Ett ögonblick!
- Hallå där! - Hej!
Ni måste vara de sista. Bron höjs imorgon.
Vi vill inte åka härifrån.
- Så man stänger ut folk? - Bara tills i vår.
Vad önskar ni?
Vi ville bara stanna till här igen. Har ni några vackra blommor kvar?
Tack, det blir mormor glad att få höra.
- Vi vill gärna köpa med några hem. - Javisst!
- Den här bjuder jag på. - Tack så jättemycket!
- Ingen orsak. - Vi älskar stan! Eller hur, älskling?
- Ja, det gör vi. - Ni får komma tillbaka.
- Vi skulle vilja stanna året runt. - Nej!
Det gör ingen.
Tack, än en gång!
Vi ses nästa år.