‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫סוף־סוף הגיע הזמן.‬
‫מרושעת כמו תמיד.‬
‫אוולין!‬
‫ומסתבר שאידיוטי כמו תמיד.‬
‫איפה השלשלאות?‬
‫רקאז צריך את השלשלאות.‬
‫חשבתי שהן אצלך.‬
‫אני חייבת לעשות הכול?‬
‫אוולין, אולי נשאל כמה שלשלאות?‬
‫כמובן, טריקלופס יקרה שלי.‬
‫אסור שהטרף שלנו ימלט.‬
‫לא נוכל לאחד כל כך הרבה נחשים במקום אחד.‬
‫הכול או כלום למען ההרס! למשוך!‬
‫אוי, לא. זהירות. הצילו את עצמכם.‬
‫כל יצור ידאג לעצמו!‬
‫מרהיב.‬
‫מה קורה עכשיו?‬
‫חכי ותראי, טריקלופס.‬
‫איזה כיף לחזור.‬
‫איזה כיף להיות רע.‬
‫חזרתנו לגדולה הייתה צריכה לקרות מזמן.‬
‫בואו נשיג את החותם.‬
‫לוע־רוע, כפי שתכננו.‬
‫בעונג רב.‬
‫מגניב.‬
‫מצטערת לנדנד לכם, אבל,‬
‫איך אתם מתכננים להוציא את הדבר הזה מפה?‬
‫תשתקי, ג'סטין!‬
‫הכוח בידיי!‬
‫"יש לנו את הכוח מול כל מכשול שיבוא‬
‫יש לנו את הכוח מול כל מכשול שיבוא‬
‫יש לנו את הכוח‬
‫כולנו ביחד, בלי גבול ובלי פחד‬
‫נמצא את הדרך, עוד צעד קדימה, קדימה‬
‫תמיד נתגבר‬
‫לא נוותר‬
‫הטובים ביותר‬ ‫-יש לנו את הכוח מול כל מכשול שיבוא"‬
‫הוא פרץ את הצוהר.‬
‫מה את אומרת… ברוכה השבה, אגב.‬
‫למה איני זוכרת איך הגענו לכאן?‬ ‫-לפי מה שנראה לי,‬
‫איש הדגים עשה מתקפה על־חושית‬ ‫שהחלישה אותנו לפני שלקח אותנו…‬
‫לכאן.‬
‫איפה גולשת הרוח?‬
‫איפשהו שם למטה,‬ ‫ונשקי הכוח שלנו עדיין בפנים.‬
‫אני מנסה להביא אותם אלינו‬ ‫אבל הציוד שלי לא ממש חסין למים.‬
‫אין כוח גולגולת. כוח ג…‬
‫אדונית! איפה האדונית?‬
‫אני כאן, קטנטנה.‬
‫הפלתי את הנשק כשפגעו בי,‬
‫אני מצטערת, תני לי…‬ ‫-טילה, היית זקוקה למנוחה.‬
‫אני צריכה להוציא אותנו מכאן,‬ ‫כדי שתחזרי לטירת גולגולת לפני שתתפוגגי.‬
‫מר־מן, תוציא אותנו מכאן!‬
‫כולם יורשו לעזוב.‬
‫חוץ מזו שאת מכנה "אדונית".‬
‫אמתין עד שתסיימו.‬
‫מה האדונית עשתה לך?‬
‫היא לא סיפרה לך?‬
‫האיבה שלי כלפיה מאוד מבוססת.‬
‫אני זו ששמה קץ לחייו של מלך הגולגולת.‬
‫הגענו כבר?‬
‫בתור השומר של טירת הגולגולת,‬ ‫אינך אמור להיות בעל ידע רב?‬
‫"ידע רב" ו"סבלנות רבה" הם שני דברים שונים.‬
‫עלינו להגיע לקבר של מלך הגולגולת‬ ‫לפני הי־מן והמלך רנדור המשעמם.‬
‫שמעת אותי? אמרתי, המלך משעמם…‬ ‫-הבנתי.‬
‫אתה לא מצחיק.‬
‫גם לא אם אעשה את זה?‬
‫אתה לא באמת כאן,‬
‫אז אתה חייב להעיק עליי?‬
‫אולי תעוף לצידי, או משהו?‬
‫מה, ככה?‬
‫אולי ככה.‬
‫אני לא חושב שזה משנה.‬
‫אז אולי פשוט תיעלם, עד שנגיע למחוז חפצינו.‬
‫היא נשארת במסלול.‬
‫תישאר עליה.‬
‫מה אתה מתכנן לעשות כשתגיע אליה?‬
‫נחכה עד שהיא תנחת,‬
‫ואז אמשוך את הקסדה מראשה,‬ ‫אשליך אותה לשמש,‬
‫ואקווה שהיא תקשיב לי‬ ‫בלי שסקלטור ילחש באוזניה.‬
‫אני לא רוצה להילחם בה‬ ‫כל כך גבוה מעל לקרקע,‬
‫למען שנינו.‬
‫לרוע המזל, נראה שלאחרים‬ ‫פחות אכפת מהביטחון שלה.‬
‫הינה הרמאית זורעת ההרס.‬
‫עם החותם שלנו על גבה.‬
‫לא לאורך זמן.‬
‫בגלל זה אין לי חפצים יפים.‬
‫זה בטח רע בשבילך, נכון?‬
‫אפילו כדור הזעם לא ישמור עליי בגובה כזה.‬
‫יש רק דרך אחת לברר.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מקווה שאנחת על רגליי.‬
‫בשם כוחה של הגולגולת!‬
‫עזוב אותי!‬
‫לפתע אני לא בטוח‬ ‫שאצליח לנחות על רגל כלשהי,‬
‫ובטח שלא על כל הארבע.‬
‫החזק מעמד, ידידי הפרוותי.‬
‫זה מרגש! מעולם לא נהגתי בעצמי לשום מקום.‬
‫מה, בלי "תודה"?‬
‫הייתי מסתדרת.‬
‫תחשבי מה שבא לך.‬
‫זה מולקרום?‬ ‫-לא.‬
‫בריילוק?‬ ‫-לא.‬
‫חיית הצללים?‬ ‫-לא.‬
‫דרקדון?‬ ‫-לא.‬
‫דרקון?‬ ‫-לא.‬
‫דראגון?‬ ‫-לא.‬
‫גאדג'?‬ ‫-לא.‬
‫גרימאלקין?‬ ‫-לא. קראס!‬
‫אני מניח שאלו‬ ‫המכונות העתיקות שאבי דיבר עליהן.‬
‫נראה שכולן באות אלינו מכיוון אחד.‬
‫הקבר שעליו הן מגינות כנראה מאחוריהן.‬
‫תני לנו את החותם, ילדה.‬
‫בחורים רעים בשני הכיוונים ואין מוצא.‬
‫כמו פעם.‬
‫לא ממש.‬
‫מה שהיה פעם לא יחזור, מה?‬
‫זה כל כך דרמטי.‬
‫אני ממש במתח. בבקשה, המשיכו.‬
‫הטל פצצות!‬
‫כל ביסט־מן דואג לעצמו!‬
‫מי החתול הפחדן עכשיו?‬ ‫-אתה מדבר אליו או אליי?‬
‫את לא חייבת להמשיך לברוח.‬
‫אני כן צריכה.‬
‫לאחר שהבאנו את מלך הגולגולת‬ ‫למנוחות בממלכה שלנו,‬
‫האדונית שלך הקפיאה את האדמה שמעלינו‬
‫ושחררה את המכונות האיומות האלו‬
‫כדי שאף אחד לא ימצא את הקבר שלו.‬
‫כדי שאף אחד לא ידע מה היא עשתה,‬
‫למלך האדיר ביותר שאי פעם שלט באיטרניה.‬
‫תתרחק!‬
‫תניח לה!‬
‫אז למה… מדוע,‬
‫מדוע המלך גולגולת כל כך חשוב?‬
‫מאז שחר איטרניה,‬
‫תושבי לוויאתאה חיו במעמקים אפלים.‬
‫שקועים בדממה מתוקה ובחשכה מבורכת,‬
‫ללא פחד מהעולם העליון.‬
‫ואז האור הנפלא והזהוב שלו זרח דרך הגלים,‬
‫והאיר את הדרך אל הישועה שלנו.‬
‫מלך הגולגולת הביא לנו תרבות,‬
‫וביטחון.‬
‫וכוח.‬
‫בתמורה לכך, עמדנו לצידו במלחמה הגדולה.‬
‫נלחמנו למענו.‬
‫דיממנו למענו.‬
‫נהרגנו למענו.‬
‫נדמה לי שהמלחמה הגדולה‬ ‫לא הייתה "טוב נגד רע", כפי שחשבנו.‬
‫מלחמה היא דבר מורכב.‬
‫ובוגדים כמוך מסבכים אותה יותר.‬
‫עשיתי את תפקידי‬ ‫כדי לשמור על ביטחונה של איטרניה.‬
‫ובמה זה הועיל לך, אני תוהה?‬
‫העולם ממשיך להסתובב.‬
‫הכאוס נמשך.‬
‫ברגע זה ממש,‬
‫שאר שליטי היקום החלשים…‬
‫נלחמים ממש מעלינו.‬
‫סוף־סוף חדשות טובות.‬
‫הבחנתי במשהו מסקרן ביניהם.‬
‫אחד מהם השתלט על רוחו של אחר.‬
‫אלו קראס וסקלטור,‬
‫כלומר שהדבר שבגללו הם נלחמים באדם‬ ‫זה בהחלט חדשות רעות.‬
‫היא מבקשת להחזיר את המלך שלי מהריק הגדול.‬
‫תיהני מהזמן שנותר לך, מכשפה…‬
‫והיורש של המכשפה.‬
‫יורש?‬
‫דנקן, תביא את הספינה לכאן עכשיו.‬
‫טוב, קדימה, בבקשה! קדימה!‬
‫תחזיקי מעמד עוד קצת, בסדר?‬
‫לך ולשאר השליטים‬ ‫יהיו שאלות לגבי חלקי בהיסטוריה.‬
‫התשובות האלו יצוצו דרכך עם הזמן.‬
‫מה… מה זאת אומרת, דרכי?‬
‫יש משהו שהייתי צריכה לספר לך לפני זמן רב.‬
‫ביצועים מצוינים, מכשפים שלי.‬
‫זה ילמד את איש הנשק הפראי של רנדור‬ ‫שלא להתערב בעניינים שלנו.‬
‫כל הכבוד לכן ולכם.‬
‫ובתור הדרן…‬
‫משלוח אספקה יכנס‬ ‫למנהרות הצפוניות בעוד שש דקות בדיוק.‬
‫היכונו ליירט.‬
‫בא לך עוד, קרוניס?‬
‫יצור לא מוכר.‬
‫שמור על ביטחונה.‬
‫אל תספר לה דבר.‬
‫קרא לה…‬
‫טילה.‬
‫שלום לך, טילה.‬
‫הצלחתי!‬
‫הצלחתי, זה כאן!‬
‫אוי, לא.‬
‫אל תתאבלי, ילדה.‬
‫הסוף שלי היה ההתחלה שלך.‬
‫כל מה שהייתי מאז הוא חלום.‬
‫תמיד אהיה איתך,‬
‫ואת תהיי איתי.‬
‫קחי את הידע שלי‬ ‫ותהפכי למי שתמיד נועדת להיות.‬
‫אבל יותר ממה שהייתי,‬
‫כי את טילה־נה.‬
‫עצרי!‬
‫לא גנבת מהמעמקים…‬
‫או שומרת של טירת הגולגולת.‬
‫אלא שליטת היקום.‬
‫אני…‬
‫לא הספקתי להיפרד.‬
‫היא לא הלכה ולא תלך לעולם.‬
‫בוא.‬
‫הינה זה.‬
‫אין דרך חזרה.‬
‫מי מכם ירצה להחזיר‬ ‫את מלך הגולגולת לכס המלוכה?‬
‫רגע, מה?‬ ‫-גם ביסט־מן לא ראה את זה בא.‬
‫אעדכן את שניכם לאחר התבוסה שלכם.‬
‫הוד מעלתך, מלך המעמקים,‬ ‫ממלכת אטרנוס מבקשת ממך…‬
‫אני רוצה. אני מבקשת להשיב אותו.‬
‫לא. את מבקשת להשיב את הורייך.‬
‫אני מבקש להשיב את המלך גולגולת.‬
‫אתה הרוח שרודפת את הילד הזה.‬
‫ואתה המלך שייתן לנו לעבור,‬
‫אם הוא יודע מה טוב לו.‬
‫עם מי הדג מדבר?‬
‫זה מוזר, נכון?‬
‫אין לך מושג.‬
‫תעשה את זה מהר. חיכיתי מספיק זמן.‬
‫ראמי, חזרי!‬
‫יופי, נער שליחויות.‬
‫מה?‬ ‫-המלך שלי יזדקק לחרב שלו כשישוב לתחייה.‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬