A NETFLIX SOROZATA
Velem van az erő!
Velünk van az erő, a lelkünkben van
Velünk van az erő !
Megtaláljuk a célunkat Mert méltók vagyunk rá
És emlékezni fognak ránk Mi vagyunk az őrzők
Az őrzők
A győzelemért harcolunk ! A végsőkig kitartunk !
- A győzelemért harcolunk - Velünk van az erő !
Jövök, pajtik!
Nem számít.
Cicus gyenge volt, ahogy én is.
Milyen érdekes életet éltek!
Sosem unatkozunk.
Szép munka, gyerekek!
Szép volt!
Ez meg mi?
Hová megy a káosz?
Vissza…
Csontarcúba?
Ha eddig nem aggódtunk az egója miatt…
Fedezékbe!
Démonika!
Ügyes húzás, kölykök!
Élvezzétek a hátralévő kevéske időt!
Meddig?
Amíg az egész világ meg nem újul az ízlésem szerint.
- Ez mit akart jelenteni? - Nem mindegy?
Vadászragadozó!
Pofozzuk ki a Rémszárnyat!
Miért is segítsek? Hagytad, hogy elraboljanak.
Mert te is abban a világban élsz, amit Csontarcú fenyeget!
Adam!
Krass'tine!
Itt vagyok!
Krass!
Hála az égnek, hát jól vagy! Adam?
Adam!
Megmentette az életem.
Úgy sajnálom, Krass!
Ez csak egy tárgy.
Ti viszont nem vagytok azok.
Sajnálom!
Később megbeszéljük.
Feltéve, hogy lesz még világ.
Tiéd a bot!
Lássuk a medvét!
- Látod? Semmi sem hatol át. - Miénk a kardos kar!
Jó, hogy itt vagytok!
Próbáljunk ki valami ütősebbet!
Ne már!
Ideje bevetni a nagyágyút!
- Kölyök, te eltalálod? - Nem!
A két energia semlegesíti, aztán meg jól felerősíti egymást…
Az meg mi?
Az univerzum szíve.
Tökéletes hely a világmindenség újrateremtésére.
Ideje megvillantani a tudásunk, nem igaz?
Zoar szárnya!
Horakoth szárnya!
- Jók lesztek harapnivalónak az útra. - Ne!
Segíts, Teela!
Duncan!
Találkozunk az új univerzumban, bénák!
Ne!
Ha az ember akar valamit, magának kell… Mit művelsz?
Teela!
Térj magadhoz, Teela!
Ébresztő!
Manny, mi ez a nagy szél?
Már értem.
Abrakadabra, abrakadí, nem szabad ekkorát puffanni!
Köszönjük!
- Nincs mit. - Nyomás vissza a várhoz!
- Vele mi legyen? - Kapd el!
Abrakadí! És utána?
Amit jónak gondolsz.
Hová mennek?
Útközben megbeszéljük. Már vár Eternos tömlöce!
És velem mi lesz?
- Minden nagy varázslónak kell egy segéd. - Ajjaj!
Mi történik?
- Az micsoda? - Mit tegyünk?
Sikerülni fog, mesterek!
- Hová ment? - Az univerzum szívébe.
Ez a kozmikus teremtés hatalmainak, a Koponya erejének, a káosznak a forrása.
Jaj, ne!
A csodás archívumunk!
A szív logikus választás.
Ott egyszerre tud megváltoztatni mindent.
Várjunk, honnan tudod, hogy erre készül?
Tőlem kapta az ötletet és a kardot. És Szürkekoponya erejét is.
Micsoda?
Miért csináltad ezt?
Sziasztok!
Sok mindenért kell bocsánatot kérnem…
Egy barátomért tettem, és újra megtenném.
Mert béna vagy!
- Akkor miért mentettél meg? Pontosan! - Barátok vagyunk.
Jó, ez tényleg hiányzott már.
Nem akarom elrontani a nagy kibékülést,
de úgy tűnik, tönkrement az ég.
Szükségünk van a kardra.
Adam ki tudná szedni vele a Koponya jóságos erejét Csontarcúból.
A Koponya ereje nem jóságos. A világ nem lenne veszélyben,
ha Szürkekoponya sosem használta volna az erejét.
A világ mindig veszélyben van.
Történnek rossz dolgok.
Ahogy jók is.
Lovag egyszer azt mondta, nem számít, honnan az erőnk,
csak az, hogy mire használjuk, legyen szó bármilyen erőről.
Adammel egyesítettük a két erőt Csontarcú ellen.
Igen, mi is a toronyépítéshez.
Barátok kellenek, akik féken tartanak.
Keldor egyedül volt, ezért választotta a jogart.
De mi egy csapat vagyunk, nem igaz?
Éljenek a mesterek!
Ez a szeretet és az önmegvalósítás lángja!
Oltsátok el!
Ez valami új.
Teela, Csontarcú elvette az erőnket, nem?
Önmagunk megismerésével válhatunk az univerzum valódi mestereivé.
Ez volt mindvégig a lecke!
Én vagyok Teela-Na, Szürkekoponya őrzője!
Én pedig alkotó vagyok, nem csak egy szerelő!
Több vagyok egy vadállatnál, védelmező, gondviselő vagyok!
Hatalmas dolog volt lemondani az erőről.
Csontarcú talán elvette Szürkekoponya erejét,
de a bennünk rejlő lángot senki sem olthatja ki!
Velünk van az erő!
Ja, egy pillanat!
Egy vagyok a világegyetemmel!
Magam vagyok a világegyetem!
A világ minden sarkát, teremtményét és tárgyát
a saját képemre formálom, és mindenki egyetlen szót fog kántálni…
Csontarcú!
Erre őszintén nem számítottam, kölykök, ami azért sokatmondó.
Van nálad valami, ami a miénk.
Ez az ócskaság?
Az univerzum!
Figyelj, nem fogsz megölni, szóval hogy akarsz megállítani?
Máris megmutatjuk!
Tudod, sosem fogom feladni.
Ahogy mi sem!
Szerezzük vissza a kardot!
- Mi lesz a karddal? - Intézem!
Törő!
Máris!
Elég volt!
Vége a játéknak, kölykök! Vár rám az univerzum újrateremtése.
Ne!
Csontarcú!
Szűk a hely, de semmi gond.
Látod, ez van, ha beleharapsz a kézbe, ami enni ad.
Porrá leszel zúzva általa.
Egyesítsük erőinket, mesterek!
Velünk van az erő!
Ez elképesztő volt!
- Ez az! - Nagyszerű!
Szép munka volt, fiam!
Abrakadabra, abrakadí, a világ rendbe fog jönni!
Mi legyen vele? Hagyjuk itt?
Nem, jobb ötletem van.
Várj! Megadom magam!
Van még szabad hely a tömlöcben?
Nem hiszek a szememnek!
Véget ért az uralmad Csontarcúként!
Őrök!
Az univerzum valódi erejével bármit megtehettél volna.
Miért ezt választottad? Miért változtattál vissza?
Mert így volt helyes.
Nem várom el, hogy megértsd.
Egy örökkévalóságig elmélkedhetsz a tömlöcben.
Elég felvillanyozó volt a kilátás az univerzum szívéből.
Fogalmatok sincs, mi vár rátok.
A vadászat folytatódik!
Szóval mostantól a palotában élünk?
Vagy a várat is újjáépíthetjük.
Nem lesz könnyű, de talán tudom, mi hova tartozik.
Azért elég sok darabból áll.
Csontarcú és a káosz nélkül bőven lesz időnk az újjáépítésre.
Nem kell választani. Élhetünk a palotában, újjáépíthetjük a várat,
ellátogathatunk a törzshöz és Mannyékhez is.
Az otthon ott van, ahol a szívünk, bárhol is legyünk.
A lényeg, hogy közösen csináljuk.
Most jön a pillanat? Vagy ez volt az?
- Mostantól… - Család vagyunk?
Igen!
Valami kevésbé eldugott helyen kéne újjáépíteni a várat.
- Az nem tilos? - És a királyi rendelet?
Adam herceg vagyok, nem igaz?
Nem szabad kisajátítanunk Szürkekoponya erejét.
Éterika minden lakosának tudnia kell,
hogy bennük van az erő, hogy jobbá tehessék a világot.
Mindannyian képesek vagyunk helyesen cselekedni.
Térj vissza hozzám!
Mégis mit jelentsen ez?
Az enyém vagy, engedelmeskedj!
Független szellemiség vagyok, ahogy te is.
Mit akarsz?
Egy hírnököt, aki hírül viszi a népem érkezését.
Nem leszek senki szolgája!
Hát persze, hogy nem!
Egyenrangúak vagyunk,
lányom.
A feliratot fordította: Gorcsa Norbert