NY CHANCE FLYTTEFIRMA
Var det bremserne? Er dét det sidste, jeg hører, før jeg dør?
Hold kæft, Imani. Jeg havde ikke tid til at tage på værkstedet.
Og det er godt, for vi fik dette job i sidste øjeblik.
-Det er godt ikke at dø i en bilulykke. -Det sker ikke, så tag det roligt.
Griner du af det? Må den nye fyr grine af det, chef?
Du milde...
Han kan grine, som han vil, bare han arbejder ordentligt og har firmatrøjen på.
-Hvad tænker vi? -At vi har brug for en større lastbil.
Arbejdsordren siger, der bor én person her. Lad os gøre det.
-Tror I, han er præst? -Hvad?
-Det er børneengle! -Idiot!
-Ja? -Godmorgen... hr. Mueller?
-Kald mig Vern. -Okay, Vern...
-Vi skal hjælpe med flytningen. -Udmærket.
Kom bare ind.
-Vil I se jer omkring, før I starter? -Ja...
Imani, vis Carlos, hvordan man gør. Hent kasser, bobleplast og vognen.
-Og tag på trøjen, Carlos. -Selvfølgelig.
Sæt dig ned. Vil du have noget at drikke?
Jeg har det fint med at stå.
Du styrer med fast hånd, hr. Schillinger.
Jeg må sige, at jeg er meget imponeret over din måde
at håndtere dine medarbejdere på.
Okay... Jeg gør bare mit job, hr. Mueller.
Må jeg bede dig underskrive her, tak?
-Ja, slap du bare af! -Du klarer det fint.
Imani... Jeg er taknemmelig for, at du skaffede dette job til mig.
Jeg vil have, du skal se mig i øjnene nu. Kom her.
Jeg mener det, når jeg siger, jeg nægter at arbejde i et hjemsøgt hus.
Hvorfor griner du? Se engang!
Bare fordi Cryptkeeper bor i Gray Gardens, behøver det ikke spøge!
Jeg forstår referencen.
Nej, ellers tak. Jeg prøver at være et forbillede for min datter.
Godt. Schillinger tillader ikke stoffer. Du må ikke få ballade med sagsbehandleren.
Du og Schillinger har et interessant forhold.
Ja, han er min bedste ven.
Du ved, hvordan det fungerer. Hvem giver ellers tidligere indsatte et fast job?
-Ja, han er flink. -Det kan du tro.
Han sad inde, men formåede at forbedre sig. Det er ikke nemt.
Nej, vi har oddsene imod os.
Ja. Historien gentager sig, medmindre vi forhindrer det.
-Det er lidt hans motto. -Det er dybt. Jeg kan lide det.
Ekstra chancer betyder alt for Schill. Han er en ekstra chance-fyr.
Og jobbet er helt fint.
Det er bedre end at være dørmand. For mange slagsmål.
Det duer ikke, når jeg sad inde for at slås!
Hold nu op! Jøsses...
For pokker! Hvordan får jeg sådan et værktøjsbælte?
Du skal gøre dig fortjent til det! Start med at bære nogle af kasserne ind.
Kom så i sving! Du skal fortjene det...
Jeg tager bare et bælte.
Tak. Huset er lidt større end forventet, men vi bør være klar til i morgen middag.
-Jeg beklager, men det duer ikke. -Hvorfor ikke?
Jeg lovede den nye ejer at være ude i morgen tidlig.
Vi skal gøre vores bedste, men jeg kan ikke love noget.
Det er et meget stort hus, og vi er kun tre.
Lad mig være tydelig. Det er i jeres bedste interesse,
at de to første etager er pakket og transporteret væk inden daggry.
I behøver ikke bekymre jer om kælderen og loftet.
Det klarer jeg selv.
-Det er fire gange jeres normale pris. -Det er lidt ukonventionelt...
-Men vi tager gerne fire gange prisen! -Ikke sandt?
Du bør lytte til din arbejder.
Denne "arbejder" siger ja. Hvad siger du, Carlos?
Konen vil gerne have pengene, men det virker som mange værelser.
Og vi ved ikke, hvad der er deroppe.
Jeg er ikke sikker.
Godt...
Her er tusind dollars yderligere.
Det er absolut nødvendigt, at flytningen finder sted i aften.
Schill! Kom nu, lad os gøre det!
-Okay, hr. Mueller. Du har en aftale. -Godt!
-Kasserne skal pakkes inden i morgen. -Det vil de være.
Jeg har ingen dækning...
Det er et gammelt hus, bygget af sten og mursten.
Ja, det forklarer det.
Du kan skrive i pausen, Carlos.
-Så det bliver hele natten? -Det ser sådan ud.
Vi starter her. Der er mange møbler. Dæk og last dem.
Vern, måske bør du tage et par skridt tilbage.
Det kan gå lidt vildt for sig her.
Jeg er nedenunder, hvis I har spørgsmål, hr. Schillinger. Bare bank på.
Han må gerne kalde mig "arbejder." Vi får masser af gysser!
Kun hvis vi overholder deadline.
-Lad os komme i gang. -Ja.
Kom så... Lort!
Hvad gør man, når dørkarmen er et stramt lille røvhul?
Det siger du aldrig igen.
Okay, undskyld. Men hvordan gør vi det?
Flyt den væk...
Vi er nødt til at tage døren af.
Først lukker vi den.
Lad os se... Du skal bruge en flad skruetrækker.
Bank den op der. Sådan.
Det er vist det. Kan du klare det?
Ja... Det tog to sekunder. Maksimalt tre!
-Jeg er glad for, at du er imponeret. -Du spøger, men jeg er faktisk imponeret.
Smilede du lige til mig?
Smilte han? Han har tænder!
Nu tager vi to på en gang.
Okay... Tror du, at du er stærk?
Lad os spise frokost nu.
Men kun tyve minutter, for vi har meget endnu.
Ja... Hul i det!
Hvad vil I gøre med jeres andel?
-Den går til min datters uddannelse. -Okay, Oprah.
-Hvad? -Oprah åbner konstant nye skoler.
Jeg mener det. Min datter bliver den første i familien på universitetet.
-Det er anstændigt af dig. -Jeg driller bare.
-Du er en god far. -Jeg gør mit bedste.
Og dig, Schill?
Det vigtigste er at ordne bremserne.
Resten putter jeg i virksomheden.
Lad os kigge lidt på vores telefoner, og så må vi videre.
-Hold op! -Er det, hvad jeg tror, det er?
Ja, nogle af pengene må gå til laserbehandling.
-Så du er skinhead? -Jeg har været. Ikke mere.
Jeg havde brug for beskyttelse i fængslet.
-For fanden! Seriøst? -Det var let at mødes i had.
Ja, vi har set massemøderne!
Men jeg tror ikke længere på broderskabets had.
Men du kalder det "broderskabet"!
Som jeg sagde til Imani for længe siden: Hvis du vil holde op, så forstår jeg.
-Jeg skrider. -Nej, Los.
Jeg ville ikke være her, hvis jeg ikke havde tillid til ham,
og jeg ville heller ikke tage dig med.
-Hvorfor har du dem stadig? -For at være ærlig...
Jeg føler ikke, jeg fortjener at fjerne dem. Man skal fortjene ren hud.
Ja...
Jeg har også mine mærker.
Først solgte jeg, og så begyndte jeg at misbruge.
Så tog de min datter.
Så ja, jeg gemmer mine penge til hende.
Helt sikkert.
Må jeg spørge om noget angående dine tatoveringer?
-Men du skal være helt ærlig. -Selvfølgelig.
Hvorfor er de så grimme?
En skinhead med dårlig ånde og blæk lavede dem.
Okay, Imani. Vil du dele?
Nej, ellers tak.
Vi åbnede os lige for dig. Nu har du chancen.
Fedt... Nej!
-Nej? -Jeg skammer mig ikke over min fortid.
Det var mennesker, der fortjente slag. Jeg er zen.
-Du er hundrede procent ikke zen! -Tohundrede.
Pis med jer!
Okay, vi må tilbage. Der er stadig meget at gøre.
-Jeg klarer min første dag ganske godt. -Ja, du arbejder røven i laser.
Det må jeg give dig!
-Det er næsten midnat. -Ja, vi skyder god fart.
Her er kæmpestort!
Jeg tager badeværelset. Carlos, tag biblioteket, og Imani børneværelset.
-Børneværelset? -Børnene er firs år gamle!
-Jeg smutter lige hurtigt nedenunder. -Vent! Har du brug for hjælp?
Nej, jeg skal bare lige se, hvad der skal gøres. Bare gå i gang.
Kan jeg hjælpe dig med noget, hr. Schillinger?
-Dette er vel den lukkede kælder? -Ja. Jeg har taget mig af den.
I behøves ikke her.
-Var der noget andet? -Nej, jeg bemærkede bare låsen.
-Jaså? -Seglet. Låsen virker ret gammel.
Ja... Genkender du seglet?
-Det ser velkendt ud. Er det tysk? -Meget flot!
-Har du set det før? -Jeg ved det ikke rigtigt.
Der må være noget ved det, der fangede din opmærksomhed.
Måske har jeg set det før, men kan ikke huske hvor.
Jeg er imponeret! Der er meget få, der ville genkende det.
En gammel tysk lås som denne.
-Er du en samler? -Nej.
Jaså? Så undrer jeg mig over, hvor du har set det.
-Ellers andet? -Nej. Jeg må tilbage til arbejdet.
Godt.
Sig endelig til, hvis I har flere spørgsmål.
Jeg må indrømme, at jeg pludselig blev lige så nysgerrig som dig.
Det her er sgu skummelt!
Carlos! Jeg er færdig med mit værelse på 30-45 minutter.
Ikke alt er en konkurrence, Imani.
Men jeg slår den tid!
Vi får se.
Det her er ikke et hjemsøgt hus.
Det er bare en gammel mand, der gør sin ting.
-Bogkassen... -Santa María, Madre de Dios!
-Det er bare mig. -Undskyld, chef.
Det er bare huset og Vern... Jeg er nervøs.
-Der er vist grund til at være nervøs. -Det er som et mareridt, at du sagde det.
Noget får alarmklokkerne til at ringe, så sig til, hvis du ser noget skummelt.
Jeg har set tusind skumle ting her! Men jeg fortæller dig, hvis jeg ser noget.
Du har arbejdet hårdt, men prøv at skynde dig mere.
Jeg vil bare blive færdig og komme væk herfra.
-Det er modtaget! -Okay.
Jeg ville sige, du skal bruge mindre kasser til bøger.
Bøger er tunge. Tro mig.
Forstået, chef.
Nej, hul i det.
Vi kører små bøger i en stor kasse!
Og en stor bog.
Sådan...
Hvad pokker...
Helt ærligt! Har han ikke hørt om Kindle?
Hvorfor er det på tysk?
Chef! Kom herind, Schill!
Chef, du skal se det her!
Chef! Kom nu, Schill!
Det er skummelt. Alt skummelt, sagde du?
Skynd dig!
-Hvad fanden er det? -Du sagde alt skummelt, ikke?
Her.
Fyren har masser af ting som det her. Det er overalt.
Hvorfor fanden hiver du i mig? Du skal ikke snige dig op sådan!
-Hvordan kan du hviske højere end skrig? -Det her føles helt galt.
Det her sted og kunden...
Bare sig, hvad du vil gøre.
Måske burde vi bare smutte.
Vil du ødelægge det for mig? Jeg forstår, men vi behøver pengene.
Hvis vi arbejder sammen, kan vi gøre det. Vi øger tempoet.
Seriøst? Vern er typen, der kører rundt med en barnevogn med en falsk baby i.
Han kan skubbe rundt med hvad som helst, så længe han betaler godt.
-Vi gør det her færdig og skrider. -Ja, Carlos.
Det føles ikke rigtigt, men der er ingen grund til at tilkalde politiet.
-Jeg ved nu ikke. -Tænk dig om!
-Er han farlig eller bare underlig? -Fyren er syg.
Jeg er enig, og jeg vil ikke udsætte mine medarbejdere for risici.
Du bestemmer, hvad vi gør. Men jeg siger, vi gør det hurtigt og får vores penge.
Fyren er 100 år gammel. Vi er tre. Det skal nok gå.
Kom nu.
Universitetet er ikke billigt.
Okay, vi gør det hurtigt.
Penge får mig til at gøre syge ting.
Dejlig første dag, forresten.
Skruetrækkeren.
For fanden!
Hvad fandt du?
-Nej! -Det er bare en kuffert.
Men den er lille.
Åh gud...
Vent. Du sagde, jeg bestemte. Nu bestemmer jeg.
Vi går nu. Åbn den ikke.
Det er fødselsattester.
-Tvillinger? -Lad mig se...
Der er halvtreds tænder fra mennesker!
Det her sker bare ikke! På min første dag!
-Det er fra 2. verdenskrig. -Jeg sagde, at han var 100 år gammel.
-Hvad fanden? -Stille...
Det kommer deroppefra.
Den gamle mand bad os om ikke at gå op på loftet!
Ja, lad os bare komme væk!
-Hvad tror I, der er deroppe? -Monstre!
Se jer omkring.
-Det er børn. -Ja.
-Vi må ringe til politiet. -Ja.
Imani, gå ud og gør det. Carlos, du følger med mig.
Vi klarer det her.
-Låst... Imani, giv mig din skruetrækker. -Jeg ordner det.
Det var sejt gjort!
For fanden...
Nu er det nok for mig. Jeg går ud og finder noget dækning.
Vent, giv mig lommelygten.
Carlos, du holder udkig. Hvis du hører noget, så gem dig.
Vern?
Åh gud!
Hallo, Schill!
Vi må altså ud herfra!
Schill! Schill!
Schill!
Schill! Hjælp mig!
Åh gud!
-Er du okay? -Nej.
-Hvad fanden er det her for et sted? -Jeg ved det ikke.
Jo, du gør. Du vidste, at der var noget galt fra starten.
-Du ved mere, end du siger. -Kun gisninger.
Okay, fortæl.
Holocaust-eksperimenter. Dødens engel.
-Hvad snakker du om? -Josef Mengele blev kaldt "Dødens engel".
En nazilæge, der udførte eksperimenter på jøderne i koncentrationslejrene.
Ting med genetik. Han var besat af...
Af hvad?
-Han var besat af tvillinger. -For fanden da! Tvillinger?
Er Vern i familie med ham?
Eller også er han en tosse, der fortsætter eksperimenterne. Aner det ikke.
Helt ærligt...
Hvem er deroppe?
EKSPERTER IDENTIFICERER LIG I BRASILIEN SOM JOSEF MENGELE
Undskyld min sløsede fremtoning. Alt var pakket ned.
Normalt er jeg meget mere professionel.
Nej, stop! Du må ikke!
Jeg hyrede jer altså virkelig kun som flyttefolk.
Men I fulgte ikke mine instruktioner,
som var yderst udtrykkelige,
og så blev dette uundgåeligt.
Hjælp mig!
Nej, det er stålvægge. Dine venner kan ikke høre dig.
Hvad helvede taler du om? Carlo! Schill! Hjælp!
Jeg har altid været fascineret af det okulære område,
og i den procedure, som jeg nu vil udføre,
vil jeg høste et af dine øjne.
Dit syge svin! Nej!
Jeg kan ikke lade dig og dine venner forlade huset.
Men i stedet for, at alt dette er ren spilde,
vil jeg drage god nytte af dig.
Det er et barn.
Hør...
Vær ikke bange. Jeg gør dig ikke noget.
Bare rolig. Vi er her for at hjælpe dig.
Carlos... Vi er nødt til at hjælpe hende, okay?
Hvad hedder du?
For fanden... Har du den tusch?
Okay, tag den her...
Anne.
Hej, mit navn er Al, og det er Carlos.
Anne... Er der nogen andre her?
Hvor?
-Carlos! Schill! -Nej...
-Du bliver en del af mit arbejde. -Hvilket arbejde?
Mange kulturer har forstået øjets kraft.
Noget, der fascinerer mig, er en stamme i Afrika!
De spiste øjeæblet for dets vitalitet.
Men jeg har fundet ud af, at enzymerne i synsnerven
skal injiceres og ikke sluges for at forlænge levetiden.
Nej...
Jeg har prøvet mig frem i årtier, og jeg er nået frem til,
at det anvendte eksemplar, i dette tilfælde dig,
skal være i live, for at den optiske nerve kan udskille enzymet.
Hvor er mine venner?
-Hvor er mine venner? -De kommer snart. Det lover jeg.
Nej! Jeg beder dig!
Nej, lad være!
Nej, kom nu! Nej!
Fanden tage dig!
Nu går det meget hurtigt.
-Schill, hvad er det? -Carlos, vi er nødt til at hjælpe dem.
Se på mig!
Vi er nødt til at tage få dem ned til lastbilen! Tag lommelygten.
Anne, jeg giver dig min skjorte.
Tag den her... Bare rolig, jeg har dig!
Det skal nok gå.
Bare kom med os.
For fanden! Vi må finde en anden vej ud.
-Hvad med Imani? -Først må vi finde en vej ud.
Et vindue eller en bagdør.
Anne?
For fanden da!
Jeg kan se, I har mødt Anna og Sarah.
Hr. Schillinger, vær rar at slippe mine piger.
Dit forpulede møgsvin! Gør du det mod børn?
-Jeg slår dig ihjel! -Nuvel...
Hvis det er niveauet for samtalen,
så tilpasser jeg mig det.
-Carlos... -Jeg dræber dig!
-Bliv hos pigerne! -Hun er ikke død, hr. Schillinger.
Der er et øje tilbage at høste. Men jeg er nødt til at holde hende i live.
Hun kan komme til at opleve ekstrem frygt.
De må hen på mit laboratorie og høstes, ellers er alt forgæves.
-De har brug for pleje. -De har brug for min pleje!
Nej, de er børn, ikke eksperimenter!
-De er ligesom os! -Nein! De er ikke som os.
Nej, Schill!
Kom nu!
Det er okay. Vi skal bare lægge noget på det!
Det vil stoppe blødningen.
Anna, jeg tror ikke, at denne mand er den, som du håbede, at han var.
Anne...
Anne, hvor skal du hen?
Jeg vidste det...
Træk vejret. Fokuser. Træk vejret langsomt.
-Jeg kan ikke. -Hvad kan du ikke?
Jeg vidste, regnskabets time en dag ville komme.
Nej, Schill!
Jeg kan ikke gøre det her uden dig! Kom nu!
-Kom nu... -Hjælp... pigerne.
Nej! Kom nu, Schill!
Gå ad helvede til, syge svin!
Endelig viser du, hvem du er, hr. Schillinger.
Anne og Sarah, gem jer!
Jeg kan ikke engang ringe...
Åh gud!
Du kan ikke komme ind, kan du?
Du kan ikke komme ind, hva'?
Find tvillingerne!
Du har valgt et virkelig elendigt skjulested.
Dette er det rum, jeg bruger til mine mislykkede eksperimenter.
Zyklon B.
Det tager kun få øjeblikke, før den virker.
Anne, hjælp!
Det er trist, at det skal ende sådan.
Jeg ville gerne bruge jer alle i mit arbejde.
Auf Wiedersehen.
Jeg døde... Jeg ved, jeg døde.
Hvordan?
Jeg genoplivede dig.
Med hendes hjælp.
Hvorfor?
Jeg er læge og forsker. Dette er mit livsværk.
Hvorfor kunne du ikke bare lade mig dø?
-Jeg fortjente at dø. -Fortjente? Nej, nej...
Vi behøver ikke at skjule os mere. Det er vores tid, min ven.
Jeg ved, hvem du er.
Ja, jeg gør. Du har gemt dig,
men nu er du blandt dine egne her.
Jeg er overhovedet ikke som dig.
Dine tatoveringer siger noget andet.
Det er fængselstatoveringer. De siger ikke andet!
Nej, dette er ikke en tilhængers tegn. De siger, at du var leder.
Ja, jeg har folk derinde. Fælles venner.
-Hvem tror du, at du kender? -Walter Adelberg.
Klaus Vogel og hans bror Friedrich. Simon Haas. Skal jeg fortsætte?
Nej, det er ikke tilfældigt, at du er her.
Jeg valgte den rigtige mand til jobbet.
Hvem er du?
Hvem er du virkelig?
Jeg er doktor Josef Mengele.
Det er ikke muligt...
Det er umuligt!
-Hvordan? -Det har jeg vist dig.
På samme måde som du selv snød døden.
Det er umuligt...
Det er et serum, jeg har skabt
ved at høste det fra egnede patienter.
I dette tilfælde var det din Schwarze arbejders øjeæble.
-Imani? -Schill...
-Fyren er syg i bolden! -Imani, du lever!
-Er du okay? -Jeg har kun ét skide øje.
Nej, gu er jeg ej okay! Det her er sygt!
Hvem er den galning?
Din ven ved mere, end han indrømmer.
-Fortæl sandheden. -Imani, lyt ikke til ham.
-Hvad taler han om, Schill? -Ved du, hvad denne tatovering betyder?
Ørnen på brystet? Hvad det siger om manden, der bærer den?
Jeg ved alt. I fængslet gør man skøre ting for at overleve.
Så du tror, han fik det i fængslet?
Hold kæft! Du kender mig, Imani. Lyt ikke til ham.
Ja, jeg gør.
Har du tænkt over, at tatoveringen er ren og professionel?
Ikke sjusket som de andre.
For mig er det hele lort.
Albert havde den der, længe før han gik i fængsel.
Hvad taler han om, Schill?
Han fandt ikke broderskabet i fængsel. Han var allerede aktiv.
Tatoveringen betyder, at han havde en forholdsvis høj grad.
Schill, jeg mener det. Hvorfor taler han lort om dig?
Fordi det er sandt.
Nej... Det kan ikke passe!
-Imani... -Det kan ikke passe.
Vi var venner. Du sagde, det var en fængselsting!
-Vi er venner. -Nej, så ville du ikke have løjet for mig!
Jeg løj ikke for dig.
Jeg forstår det, Schill.
Du er fuld af hvid skyld, og Imani får dig til at have det bedre. Gå ad helvedes til!
Jeg var den eneste, der gav dig en chance.
En vred, sort, kvindelig tidligere indsat, der var arbejdsløs. Kan du huske?
-Kan du huske, hvor du var? -Har du reddet mig nu?
Er det, hvad du siger? Rend mig!
Jeg håber, jeg gjorde, du fik det bedre, lille nazisvin.
Fanden tage dig.
Du skulle være forblevet død, dit svin!
Der kommer den vrede, vi vidste fandtes i dig.
Bare snak videre! Jeg vil selv dræbe dig!
Fastspændt på bordet? Hvordan?
Bliv ved med at lukke lort ud, så finder du ud af det.
For fanden...
-Du havde ret. -Om hvad?
Jeg er den, jeg er. Verden vil aldrig lade mig være noget andet.
Jeg har læst om dig. Jeg kender dine eksperimenter.
Jeg vil vide hvordan.
Vis mig.
Du appellerer til min forfængelighed.
Hitler så jøderne som skadedyr,
men jøderne så sig selv som udvalgte, og de havde ret.
Hvad?
Traumet, de har oplevet gennem århundreder,
har gjort dem stærkere som mennesker, og derfor er deres enzym mere potent.
Og Imani? Hvorfor brugte du hende til dit serum?
Hendes folk har udholdt et lignende traume, ikke sandt?
De har enzymet, og Imani er en fremragende kilde.
-Og pigerne på loftet? -Ja, pigerne...
Ja...
Jo flere traumer de udholder, jo stærkere bliver enzymet...
...og jo længere lever jeg.
Huset og flytningen... Der var aldrig en køber, vel?
Nej...
Nej, der er forsvundet for mange jøder.
Og nu jages jeg, så jeg er nødt til at flytte min operation.
Jeg fik et tip. Jeg hører til broderskabet.
Vi har mange brødre i høje positioner i dag.
Ikke sandt, hr. Schillinger?
Nu vil jeg høste det andet øje.
Derefter dræber jeg hende, og så må vi rejse med det samme.
Jeg er nødt til at se, hvordan man gør det.
Jeg er svag, så jeg behøver din hjælp, men jeg må se, hvordan man gør det.
Nuvel...
Der er vel en vis hæder i det.
Jeg sagde, du bare skulle snakke videre!
Jeg hørte dig.
Imani!
Imani...
Der har du dødsenglen, dit svin!
Vi har arbejdet hårdt for det her.
-Vi må finde Carlos og pigerne. -Okay...
Nej, Los!
Vold... Jeg afskyr vold.
Nein!
Han er mit barn! Jeg skabte ham!
Vi er nødt til at komme ud herfra!
Hvad er det der?
Nej...
For fanden!
Anne?
-Du er ubrugelig med brækkede ben, hva'? -Imani!
Fanden tage dig, nazisvin!
Vi vil aldrig dø.
Hjælp! Vær sød at hjælpe os!
Din idiot!
Du er så dum og stædig!
Bare gør det, men du kan ikke dræbe os alle.
Vi er for stærke nu.
-Du er en af os. -Nej...
Det er jeg ikke.
Beviset på, hvad du tror på,
er indgraveret på din hud!
I dit blod!
Tror du, at du kan dræbe vores arv?
Bare skære den væk? Nej, det kan du ikke!
Det er for stort til, at du bare kan skære væk.
Tror du, at du kan dræbe det, der er vokset gennem årtierne?
Tror du, at du kan dræbe vores arv?
Så kom da, for helvede!
Så du stak mig i brystet med nålen? Hvorfor?
Så vi kan leve og kæmpe videre.
Jeg sagde jo, at han er en ekstra chance-fyr.
Selvfølgelig, Imani.
Forresten kan I begge takke mit øje for jeres liv. Det var så lidt.
Tak, Imani. Hvis jeg ikke har sagt det før.
Tekster af: Jesper Sodemann