Pixar Animation Studios Emeryville, Kalifornien
En varm dag vid Pixar Animation Studios i Kalifornien...
...dyker ett bekant ansikte upp för ett morgonmöte.
Vi sätter oss och pratar om dagen.
-Hej. Trevligt att träffas. -Läget?
-Sätt dig bredvid mig. -Jag vet...
Bob Iger är VD vid Walt Disney Company,
som äger Pixar.
Såna här möten,
där han får tillfälle att bolla idéer med det kreativa teamet...
...gillar han verkligen.
Låt mig åtminstone få vara med och teckna i historien.
Det finns alltid nya saker vid horisonten att prata om.
Nya begrepp, ny teknik.
Det har nått Filippinerna.
Nya möjligheter.
Historierna är så svåra att knäcka.
Och man vet aldrig när en gammal historia
om hans tid om programchef för Olympiska spelen på ABC
kan locka fram ett skratt.
Allt börjar smälta.
Bobbanan smälter.
Och jag har inget att visa, utom möjligen Sverige-Rumänien i hockey.
Men till slut
påminner han alltid sina kollegor om huvudmålet.
Mycket av det vi gör syftar till att inspirera tittarna,
men det är lika värdefullt och tillfredsställande för oss
när vi inspirerar dem som jobbar för oss.
Ja.
Först och främst blir jag motiverad av stor kreativitet.
Det är...
Det är en sån stor del av vad vi gör som företag.
Jag blir motiverad av att jobba med en otroligt stor och mångsidig grupp
av extremt talangfulla människor
som kommer hit varje dag med passion för sitt arbete.
Vilken dag som helst,
på så många olika platser...
...finner man oräkneliga sätt för folket vid Disney,
ensemblen som de kallas...
...bidrar till ett gemensamt uppdrag.
Samarbetet är det som är mest spännande.
Vi är väldigt medkännande människor. Man vill kunna lösa problem.
Jag fick för vana att vara optimistisk.
Jag trodde aldrig att jag skulle vara bra nog att få jobba vid Disney.
Varje år bad jag att få komma till Disneyland på min födelsedag.
Det var den där äventyrskänslan.
Jag trodde aldrig att jag skulle få jobba med Star Wars.
Det är en glädje att få jobba med saker som vi alla älskar.
Jag kan skapa nåt
jag aldrig trodde kunde finnas i den fysiska världen.
Jag ryser fortfarande när jag sjunger. Det känns som att vi ger dem en gåva.
Det här är berättelserna om vad de gör...
...och vad det betyder för dem.
Det här är En dag på Disney.
EN DAG PÅ DISNEY
Berättare: Sterling K. Brown
Walt Disney. Namnet är så inrotat i kulturen
att man nästan glömmer att det en gång tillhörde en man...
...som på 1920-talet startade ett bolag som grundades
mer än nåt annat...
...på fantasins kraft.
1950 ÄR ASKUNGENS ÅR!
När ett barn går på bio för första gången...
Det närmar sig!
...är det en minnesvärd upplevelse.
FILMEN HELA VÄRLDEN HAR VÄNTAT PÅ!
Mina farföräldrar tog med mig för att se Askungen...
Ordförande och VD Walt Disney Company
...när jag var typ fyra år gammal.
Att se en klassisk Disneyfilm i Brooklyn...
WALT DISNEYS ASKUNGEN
...var nog en lycklig slump,
för det har stannat hos mig hela livet.
Iger är en av miljoner med liknande erfarenhet.
Men genom generationerna
har Walt Disneys ursprungliga passion levt kvar i bolagets hjärta...
...animation.
Jag är en av dem som får teckna Musse.
Jag är stolt över att studion litar tillräckligt på mig.
Det är lite som att få nycklarna till slottet.
Jag minns att första gången jag tecknade Musse offentligt
var Roy Disney, Walts brorson, där.
Jag tänkte: "Måtte jag inte göra bort mig nu."
Som liten var Dumbo den första Disneyfilm jag såg.
Jag blev helt tagen...
...av hur fantastisk animationen såg ut och fick mig att må.
Det är livet, förstärkt.
Animatör Walt Disney Animation Studios
Man skapar nåt i övernaturlig storlek.
Jag var väldigt fokuserad som barn.
Jag visste tidigt vad jag ville jobba med.
Jag har tecknat nyckelpositionerna,
och nu tecknar jag rörelserna mellan för att fylla ut det hela.
När jag började göra Super 8-filmer
lät mina föräldrar mig använda matsalsbordet,
och jag la ut alla mina bildrutor på tork
och det var i vardagsrummet jag filmade allting
med min nedåtriktade kamera.
Ett nytt pappersark.
Jag trodde aldrig att jag skulle duga som tecknare åt Disney.
1974 ansökte jag till deras lärlingsprogram.
Och svaret var:
"Du klarade det inte, Eric. Du är inte bra nog."
I slutet av 80-talet i London drev jag en egen animationsstudio.
Det var ett mycket framgångsrikt reklamföretag.
Men det var väldigt jobbigt att arbeta med reklamfilmer.
Jag åkte till en animationsfestival i Los Angeles och tog med mina filmrullar,
och det fanns några från Disney där.
En var Charlie Fink,
ringde mig en gång i månaden.
"Är du redo att växla spår? Vill du jobba hos Disney?"
Till slut släppte Charlie bomben.
Han sa: "De tänker göra en film, Aladdin.
Och de tänker anlita Robin Williams."
Jag tänkte: "Om jag inte gör det här nu,
missar jag livets chans."
Min första vecka hos Disney
började jag teckna utvecklingsskisser av Anden.
Här är vi nu.
Musse är tecknad på ett organiskt sätt,
där en linje leder till nästa.
Det är likadant med Anden.
Man har en massa linjer
som tillsammans blir nåt helt.
Jag började teckna Anden i Robin Williams-stil.
John och Ron sa:
"Ta och lyssna på några av Robins komediskivor
och teckna Anden till dem."
Först vill jag prata lite om ämnet schizofreni.
Tidigt animationstest
-Inte alls. -Tyst! Låt honom prata.
Jag måste säga, en av mitt livs höjdpunkter är
att ha fått Robin Williams att skratta.
Oy!
Man blir så stel i nacken av att vara hopklämd i 10 000 år!
Jag var på rätt plats vid rätt tidpunkt.
Plötsligt är animation inne igen.
Aladdin kom vid den höjdpunkt som folk kallar Renässansen.
Det här är min vägg.
Shanghai-uppdraget var toppen.
De ville dekorera en restaurang i Shanghai Disneyland,
i stil med Hirschfeld/Sardi's.
Jag fick även göra moderna karaktärer som Anna och Elsa.
När jag ska teckna klassiska Disneykaraktärer,
känner jag alltid att de som skapade karaktärerna
tittar över axeln på mig och säger: "Gör rätt nu."
Ofta kombinerade de två teckningar, som här med Gaston och LeFou.
Alla de här filmerna har ett tema, och de är allmängiltiga.
Hur många i vår generation lärde sig att hantera döden som barn
för att de såg Bambis mor dö?
Mor?
Jag dansar utan snören jag...
Hos Pinocchio är det: "Låt ditt samvete vägleda dig."
Hos Aladdin är temat: "Var dig själv."
Och fast filmerna behandlar allvarliga ämnen,
går man alltid ut glad efter en Disney-film och tänker:
"Ja, den var jättebra.
Jag tänker se den igen."
Walt Disneys namn är bolagets namn.
Varje dag när jag kommer till jobbet
och kör in på ateljéområdet påminns jag om bolagets arv.
Jag glömmer inte vad det betyder,
men skattar mig också väldigt lycklig.
Vi vill att ni delar med oss vår senaste och största dröm.
Här har ni det.
Disneyland.
När Walt Disney byggde Disneyland på 1950-talet
var syftet att skänka en tidlös känsla av äventyr för alla åldrar.
DISNEYLANDS JÄRNVÄG
Titta. Jag har nåt åt dig.
-Sätt den på tröjan. -Vill du ha den på dig?
-Oj. Vill du sätta den på tröjan? -En konduktörsbricka.
Det är inte bara ett transportmedel, så ser jag det inte.
Ångloksförare
Välkomna ombord, allihop.
Här på Disneyland försöker vi återskapa den där känslan av att resa
till nya, spännande platser.
Bara ljudet av tågvisslan.
Ångpannan.
Stora rökpuffar som kommer ut.
Jag tröttnar aldrig på det.
Man hoppar ombord på tåget, och pang,
reser man automatiskt tillbaka i tiden.
Det är den där gamla äventyrskänslan.
Det tillhör det jag gillar mest med jobbet.
Välkomna till Disneyland Railroads lokstall.
Vi har fyra olika spår.
Vi står framför lokomotiv nummer fyra.
Det byggdes 1925 av Baldwin Locomotive Works.
Och det togs hit till Disneyland 1958
och togs i bruk 1959.
Det ingår i jobbet som ny här på järnvägen
att jobba kvällsskift.
Efter skiftet måste vi putsa all mässing ni ser här.
När jag var två år gammal, ett av mina tidigaste minnen,
var att min farfar köpte ett elektriskt tåg åt mig till jul.
Och som den knipsluga unge jag var
hittade jag det i garderoben.
Jag minns att jag stirrade på det där elektriska tåget i nästan en månad.
Så kom julen och jag öppnade paketet.
"Vilken överraskning. Ett elektriskt tåg."
Jag har det kvar än.
I high school brukade jag smyga ut...
...och ta Green Line, sen Blue Line till Union Station
och studera och göra mina läxor där på stationen.
Jag brukade sitta där och bara ta in det.
Jag tänkte på dess storhetstid på 40-talet.
Och ångloken som kom och gick från stationen.
Ombordstigning!
Medan jag gick i college jobbade jag med bilar
och tog isär motorer och allt annat jag fick tag i.
Jag kom naturligtvis hit när jag gick i college,
för att bara få en glimt av ångloken.
Nu får jag köra dem, vilket är en förverkligad dröm för mig.
Folk säger ofta att allt började med en mus,
men jag tror att allt började med ett tåg.
Walt var på väg till Los Angeles, och det var då han tecknade Musse Pigg.
Det var på tåget han gjorde det.
Ibland kom han ut från sin lägenhet
här på Main Street
och hoppade på ett lok och körde iväg.
En del visste inte att Walt Disney var deras lokförare.
Han var ett stort barn som lekte med sina leksaker.
God morgon.
Jag har ett fantastiskt jobb,
dels att få sitta och köra ett lok,
men även människorna, inte bara mina arbetskamrater
som är av samma skrot och korn och kul att jobba med,
men även besökarna.
-Se till att besöka Musse Piggs hus. -Okej.
Det tillfredsställer allt jag nånsin har velat göra i livet.
Det är rätt fint.
Jag ville bli ett nyhetsankare på tv.
Tjugofemtusen biljetter såldes i förväg till konserten
med The Grateful Dead, The Allman Brothers and The Band...
Jag ville bli en ny Walter Cronkite.
Jag upptäckte tidigt att chansen att jag skulle bli en ny Walter Cronkite
var mycket liten.
Så jag ändrade inriktning och började jobba som producent.
Times Square Studio Kl. 04:00
Nuförtiden i New York City...
...vaknar en av Igers kollegor som uppfyllt sin dröm
att vara framför kameran...
-Morrn. -God morgon, Richie.
-God morgon, ms Roberts. -Du sköter dig väl nu?
...långt innan gryningen och är redo för jobbet.
Jag älskar det här jobbet.
-Läget, Elvis? -God morgon.
Jag älskar att säga: "God morgon, Amerika."
Tänk, bara. Jag får sätta tonen. Vi får sätta tonen för Amerika.
Medankare Good Morning America
Okej.
Arbetstiden... Jag får lägga mig tidigt.
Jag är sportgalen och tvingas missa några av de sena matcherna.
Det är en ringa uppoffring.
Det kommer att bli en magisk dag.
Sal. Jag är snart klar.
-Det är lagarbete. -Läget, teamet?
-God morgon, Robin. -Herregud.
Jag önskar att kameran kunde följa med överallt och visa
vad som krävs för att sända ett program som Good Morning America.
-Läget, gott folk? -God morgon.
Lagarbete, disciplin, beslutsamhet.
Det tog jag med mig från min tid som idrottare.
Det här är min glam-fam.
Elena, Petula, D'Andre.
Det var en fördel att ha jobbat på ESPN,
att jag älskade sport.
Jag visste allt om sport.
Jag har aldrig jobbat på ESPN. Men säg inget till nån.
Vi börjar med den hemska nyheten från Denver...
Att komma hit till ABC, jag älskade utmaningen.
Jag fick ett mejl under programmet, och det var jättebra.
Mina knän skakade under bordsskivan
när jag satt bredvid Diane Sawyer för första gången.
Men idrottaren i mig fick mig att inse att jag hade gjort min läxa.
George Stephanopoulos. George.
Jag hade gjort mig förtjänt av att vara här.
Och jag är så tacksam för allt stöd jag fick av supportteamet.
-En dag på Disney. -Hejsan.
Optimism är en muskel som blir starkare ju mer man brukar den.
Jag lärde mig tidigt att vara optimistisk.
Fem, fyra, tre...
Det känns nästan som om vi är en Disney-attraktion.
Folk ser verkligen fram emot att se oss.
Nyheter är nåt allvarligt. Informationen vi förmedlar är nåt allvarligt,
men också en komponent i vårt program
där man kan tillbringa tid med tittarna.
-God morgon! -Hur mår du?
Folk kommer inte bara från hela landet utan från hela världen.
-Jag kom just av planet. -Gjorde du?
Och gosse, är mina armar trötta?
Jag får energi från dem.
-Trevligt att ha er här. -Tack.
Jag är nyfiken. Nyfikenhet.
Jag tappar aldrig det ur sikte.
Jag törstar alltid efter kunskap.
Så varje story är en chans att lära sig nåt nytt
och de bästa erbjuder chansen till ännu mer...
...som samtalet hon fick från Washington 2012.
Det ryktades om att presidenten... dåvarande president Obama...
...tänkte ändra inställning angående likabehandling av äktenskap.
Jag utvaldes att göra intervjun.
Så jag satt mittemot USA:s president
och sa till honom: "Har ni ändrat...
Herr president, har ni ändrat inställning angående att likställa äktenskap?"
abc EXKLUSIVA NYHETER
Det är viktigt för mig att ta steget och bekräfta att
jag anser att människor av samma kön ska kunna gifta sig.
Det kändes speciellt att veta att man är en del av historien,
så jag mår rätt bra där.
Vi hade en producent på sidan med små blå kort
med tidsangivelser och påminnelser och sånt.
Diskuterade ni det här med...
Jag trodde att det skulle stå: "Du regerar" Du är bäst!"
Det stod: "Läppstift på tänderna." Så när jag sa...
...när han gjorde uttalandet hade jag läppstift på tänderna,
och jag mindes hur min mor sa: "När man stoltserar, snubblar man."
Jag trodde att jag var så bra. Jag fick toppuppdraget.
Jag fick den stora intervjun. "Lugna ner dig, Robin."
Faktum var att Robin hade mer att tänka på den dagen.
Efter att ha övervunnit bröstcancer flera år tidigare
hade hon fått veta att hon led av en allvarlig blodsjukdom.
Jag hade... Oj.
Jag var hos läkaren. Ingen visste att jag var där.
Det var före intervjun. En dag innan.
Så efter en väldigt lång undersökning
sa läkaren i princip:
"Du kommer att dö inom ett par år."
Så när jag satt mittemot honom och han sa det här,
och det var stora nyheter,
och jag tänkte: "Kommer jag att leva länge nog för att som gaykvinna
ha glädje av det han just sagt?"
Det här två slangarna gör det lättare att ta blodprov
och även att ge medicin, som kemoterapin jag ska få strax.
Hon beslöt att filma sin kamp
och låta miljoner ABC-tittare följa henne.
Jag var borta från jobbet i fem, sex månader,
och att då få besök från en av topparna i företaget där man jobbar,
och Bob Iger var en av de första som hörde av sig
och sa att jag hade hans stöd och inte behövde oroa mig för att mista jobbet.
Då tänkte jag på folk som går igenom såna saker och måste oroa sig.
Nu ska jag hem!
Det är tufft nog när man kämpar för sitt liv.
Att hoppas trots alla svårigheter.
Ett tema som taget ur en Disney-film,
och sensmoralen i historien som Robin Roberts har levat.
Alla har nånting. Alla har nånting.
Det sa min mor till oss jämt
när vi tyckte synd om oss själva.
Hon sa: "Raring, alla har nånting."
Nåt som kan ses som ett hinder, använde jag som en utmaning att övervinna.
Ja. Det är det fina med morgnarna, man vet aldrig.
Jag gick inte igenom det här bara för att gå och hänga.
En minut och 30 sekunder.
Därför kallar jag mig för en som frodas, inte bara en överlevare.
Jag vill tacka Robin Roberts för att hon är här.
Jag var på ABC Sports i 13 år.
När jag flyttade från sport till underhållning
var det lika på så sätt att
det viktigaste med underhållning,
på ABC eller nån annanstans, är att berätta en bra historia.
Efter att ha klättrat i karriären på ABC och sen Disney...
...blev Bob Iger bolagets VD 2005.
Om man ser på historieberättandet hos Disney, finns optimism som tema
i nästan varenda stor historia som berättats av studion.
En av dem vars uppgift är att ge liv åt de här historierna
är Pixars Jerome Ranft.
Fast Pixar är kända för datoranimation...
...gör Jerome saker på gammalt vis varje dag i sitt högkvarter,
med händerna.
Det är undermedvetet och medfött. Jag älskar att skapa saker.
Skulptör Pixar Animation Studios
Att vara skulptör uppfyllde det behovet.
Det känns nästan som om det fann mig, jag hade en särskild längtan.
Jag lärde mig skulptera när jag gick på college.
Det första projektet var ett självporträtt i naturlig storlek.
När det var färdigt sa jag: "Det är är vad jag vill jobba med."
Jeromes passion har gett liv åt karaktärer
som Mike och Sully från Monsters, Inc.
Och även en fisk som heter Nemo.
De brukade kalla in mig när de ville börja fylla ut
hur karaktärerna skulle se ut tredimensionella.
Det jag gör mest är att förvisualisera 3D-design
innan de lägger tid och pengar på att utveckla den i datorn.
Den här.
Man ingår i en grupp människor
som försöker lösa estetiska problem och ta estetiska beslut
som bidrar till att de här sakerna blir färdiga projekt.
Waternoose i Monsters, Incorporated...
Den var jag väldigt nöjd med.
Det var en väldigt, väldigt komplicerad uppgift.
Jag blir aldrig ombedd att göra samma sak två gånger.
Jag har gjort tre Bilar-filmer, och ingen liknade de andra.
Det här var väldigt tidigt under produktionen av Bilar 3.
McQueen skulle försöka förklä sig vid ett tillfälle,
så förklädnaden måste passa över det här chassit.
Det här var förklädnaden.
Sen ändrades manus
och skulpturen användes aldrig,
men det var det den användes till.
Det är inte stolthet. Jag känner mig ödmjuk över
att den här karaktären som tillhör hela världen nu...
Miljoner barn har växt upp med den här karaktären.
Ett tag var han en teckning
som gick in genom mina ögon och ut genom mina händer.
Min bror jobbade på Disney när jag gick i högstadiet,
så jag brukade hälsa på honom vid Disney-ateljén
och bli helt tagen av de här projekten.
Han sa: "Du hörde, kod röd. Upprepar, kod röd!"
Jeromes bror Joe var en legendarisk animatör vid Disney och Pixar,
som jobbade i årtionden på deras största filmer,
några av dem med sin bror.
Att få jobba med honom på ett projekt var en dröm som besannades.
Du ser, och han... och så börjar han...
Jag insåg inte hur speciellt det var förrän han var borta.
Joe dog i en bilolycka 2005.
Han var bara 45 år gammal.
När han hade dött och jag klev in i den här byggnaden
var det väldigt svårt, och jag ifrågasatte om jag skulle klara det.
Han hade velat det.
Jag har min egen karriär och min egen standard för mitt arbete,
vilket mina föräldrar lärde oss båda.
Han influerade mig på sätt som jag ännu inte riktigt har förstått.
Jag saknar honom. Jag önskar att han var här.
Jerome fortsatte att förmera familjens arv vid Disney...
...men allt färre skulptörer jobbar med animation idag.
Min roll här förändras.
I början
hade de digitala modellörerna sin bakgrund inom datoranimation,
och nu tränar de tecknare i användningen av datorer.
Det finns otroligt begåvade digitala modellörer
i världen och särskilt här.
Jag vill bli bättre som skulptör.
Det kommer aldrig... Hur ska jag uttrycka det?
Impulsen att bli bättre kommer aldrig att försvinna.
Vad den här studion är framförallt,
frånsett en samling med många talangfulla människor
och Walt Disneys arv,
är ett... ett jättefint samarbete...
...mellan tecknare och teknologer.
Jake har absolut en egen personlighet, och man måste älska honom.
R&D Imagineer-chef
När man möter honom och ser honom och han är glad att se en,
är det en skön känsla.
Han är en underhållsdroid. Han älskar sitt jobb och är mycket hängiven.
Jake pratar inte, så han är mer som R2-D2.
Han använder ljud och färger och ljus för att kommunicera.
Han har ett öga.
Gult, så är han glad. Blått, så är han ledsen. Rött, så är han arg.
Grått är "Låt mig vara i fred".
Vad tycker du om designen, Tanner?
Ashley Girdich arbetar i Kalifornien...
Den ser bra ut. Klart att köra.
...som medlem i Walt Disney Imagineering Research and Development...
...där hon använder sin teknologikunskap till att skapa nya sätt
för gäster att interagera med de bästa Disney-historierna.
Dagen han fick fungera utomhus
hoppade jag och skrek och skrattade.
En karaktär som går omkring fritt,
folk blev helt tagna.
Alla försökte komma på hur han styrdes.
Han var sin egen karaktär, utan nån som drog i trådarna.
Det är nog de oresonliga idéerna vi blir mest taggade för.
Saker vi ser som omöjliga eller besynnerliga
gör vi allt vi kan för att förverkliga.
Det passar bra för alla operationspartner jag talat med...
En av de största utmaningarna är bolagets rykte.
Man måste prestera på topp.
Vi går inte och bygger en robot och säger: "Vad kan man göra med den?"
Jag tar en karaktär och säger: "Kan jag ge den liv?"
När vi testade Jake i parken
lät vi några barn lägga sina händer på hans axlar
och bara gå bredvid honom.
De ser honom som sin vän och tycker genast om honom.
Barn kom fram och ger honom en kram.
De satt med armarna kring honom. De gav honom pussar.
-Håll i mig! -Och man inser vilken förmåga
de här karaktärerna har att inge förundran.
Hej.
Vi uppdaterar honom ständigt.
Och just nu försöker vi omstrukturera några av hans koder
så att han fungerar bättre än han gjort tidigare.
Mer lyhörd, mer tillförlitlig.
Jag vill att han ska hålla för evigt.
Man måste vara ihärdig för att försöka introducera nya saker i parken
och hitta sätt att lösa utmaningar.
Vi vill att våra karaktärer talar vad vi kallar naturlig språkbearbetning.
I tekniska termer är det ändå väldigt svårt,
och särskilt i en temapark.
En mycket intressant utmaning.
Vi får se. Vi jobbar på det.
Min dröm vore att återintroducera några av våra karaktärer
som de är på vita duken, även i våra parker.
Drömmar är otroligt viktiga, anser jag,
för de kan ena oss att försöka uppnå nånting
som vi inte hade klarat ensamma.
Att leva ut sina drömmar som våra besökare gör i parken
är bara ett annorlunda sätt att säga:
"Jag kan skapa nåt jag aldrig trodde kunde existera i den fysiska världen."
Ellen, du ser inte droiden.
När man tänker på lönen för ens arbete,
är det miljoner leende ansikten.
Jag älskar honom.
Ett jättebra skäl att gå upp på morgonen.
Disney Publishing Worldwide Glendale, Kalifornien
Vanligtvis när jag bara tecknar,
kommer det från en inre känsla
som kommer ut genom handen, en känsla jag försöker fästa på papper.
Illustrationschef
Bland de saker jag älskar att teckna är mina syskonbarn.
Jag har haft så många fina minnen och upplevelser med dem.
Jag hör dem skratta och leka med varandra.
Det är dit min hand leds.
Mina föräldrar kom från Taiwan. Min pappa var drygt 20 när han kom hit
på en affärsresa, och han blev förälskad i landet.
Så han återvände till Taiwan och kom tillbaka med mig och min mamma.
Jag växte absolut upp som ett Disney-barn.
Jag hade en Disney-bok och den var på kinesiska,
men det fanns Disney-karaktärer i den, och mamma brukade läsa för mig.
Så fast vi inte kunde läsa bokstäverna,
fick bilderna berätta historien.
Så vi var jämt förtjusta i bilder.
Jag började jobba med animation och stod faktiskt i ett vägskäl,
för jag tänkte kanske börja jobba som lärare,
för jag älskar att jobba med barn
och tyckte det vore bra att föra in konst i undervisningen.
Men när jag förberedde mig för skolan
gjorde jag en massa ansökningar, även till Disney.
Jag blev antagen till alla skolor jag ansökte till,
men sen hörde Disney av sig, och då var det ingen tvekan.
Jag var... Jag ville jobba hos Disney.
Som illustrationschef här
jobbar jag med ett team tecknare och ger dem anvisningar
och ser till att allt är i ordning.
Vi tar filmens konstnärliga stil
och skapar en egen stil för böckerna.
Den första boken jag jobbade på var Sofia den första.
Jag gillar den här boken, för jag fick lägga till
små blomsterspråk som gick runt texten.
Det var kul att kunna lägga till små hjärtan som pricken över "I".
Och det kändes mer personligt.
Det är nåt jag hade gjort även som barn, tror jag.
Jag jobbar med de mest kreativa människorna jag vet.
Vi har omslaget till Frost.
Och Winnie och jag har pratat om specialeffekterna.
DISNEY - FROST II
När en film är under produktion,
börjar vi illustrera boken som hör till filmen.
Vi tänker att en rödbrun färg matchar Annas klädsel.
Så den har en typisk Frost 2-färg, och alla färger passar ihop.
Det finns böcker som återberättar filmen,
och det finns böcker som bygger vidare på historien.
Som chef vägleder jag våra tecknare
så att de kan illustrera boken så att den känns sammanhängande,
fast många olika personer jobbar med den.
Det här är för boken som bygger vidare på Toy Story 4. Och...
Jag gillar verkligen att jobba med fortsättningshistorier,
för man kan bygga vidare på karaktärerna
som man lärt sig älska när man såg filmen.
Särskilt när jag var yngre och såg filmen
och alltid undrade: "Vad händer efter att de gift sig?"
Eller: "Vad händer när äventyret är över?"
Vi har grunden att jobba med, men vi kan ta den i många olika riktningar.
Boken är verkligen rolig.
Den utspelas under en karneval, så det är väldigt passande.
Jag anser att fortsättningshistorierna
utvecklar en ny typ av relation som jag har med karaktärerna.
Man upplever dem på ett ännu närmare sätt,
för vi får berätta vad som händer sen.
Jag hjälper Jeff med omslagen till Frost 2.
Bland det jag älskar mest med jobbet är att få samarbeta med filmskaparna.
DISNEY FROST
Det är de som skapar den här världen och de här människorna.
Och att ha förstahandsförklaring till all denna kunskap
är vad som hjälper oss att göra böckerna så underbara.
Vi hade bestämt oss för en cool silverfärg, så att det skimrar.
Så att det står ut från boksidan.
Allt funkar efter ett mer analogt färgschema...
Produktionsdesigner
...vilket är mer begränsat
men mycket mer harmoniserat med omgivningen.
Man känner igen dem direkt som Anna och Elsa.
Det kanaliserar estetiken i Frost rätt mycket.
En annan av mina favoritböcker var Three Little Words.
Jag älskar verkligen budskapet i boken: fortsätt simma.
Det är ett bra, positivt budskap för små barn,
och det är nåt jag säger åt mig själv varje dag.
Det jag älskar med konst är att det tvingar mig att finna min röst.
Det ger mig ett sätt att utrycka mig själv.
Och jag har lärt mig att älska mig själv,
för jag har lärt mig att alla uttrycker sig olika.
För tecknaren och för tittarna
är Disneys skapelser ett sätt att anknyta till historiers magi.
Och för mannen som övervakar allt
finns inget mer tillfredsställande än att se de största,
mest ambitiösa skapelserna få liv på nästan ofattbara sätt.
När man inte bara upplever historien utan lever med historien...
...det är en väldigt mäktig upplevelse.
Den drog genast besökare när den öppnade sommaren 2019
både i Disneyland och Disney World.
Stora premiärer är svåra för mig,
för man ger en stor bit av hjärtat till världen för första gången.
Det är svårt att göra det första gången och se hur världen reagerar...
Kreativ chef
...för man vet inte förrän de kommer.
Star Wars fans har byggt upp Star Wars i 45 år nu.
Det finns folk som lever och andas Star Wars varje dag,
och det här landet vi byggt
ger dem en plats att leva ut sin Star Wars-historia.
Vi är skyldiga dem att ge dem bästa möjliga upplevelse.
För det här är nåt som, ni vet,
de har väntat hela livet på att se.
Så när Disney planerade Galaxy's Edge,
reste Eric Baker runt i världen...
och samlade ihop rekvisita
som ska övertyga även de kunnigaste Star Wars-fanatikerna om...
...att varje detalj i parken är perfekt.
De kan gå in helt i den här världen
som de upplever för första gången.
Det är första gången som vi verkligen presenterar den för besökarna.
Att kunna gå runt en sak
och titta på den och studera den: "Där sitter det där och det där."
Och att se allt detaljer de sett i filmerna i många år.
Inget slår att se reaktionerna i besökarnas ansikten
första gången de går in i nåt som vi har skapat.
Då är det värt varje minut av slit och släp som vi la ned på det.
Förlåt, jag blir tårögd. Jag är så lättrörd.
Bara i den här lilla butiken...
...hänger 63 burar från taket.
Och alla burar är tillverkade av olika saker.
Några är gjorda av strålkastare från filminspelningar.
Det är en otrolig, härlig röra.
Jag växte upp i en småstad i norra Georgia.
Vi hade inte ens en biograf. Man fick åka till nästa stad för att gå på bio,
så att gå på bio var nåt särskilt.
Jag såg inte Star Wars förrän den hade gått i cirka ett år.
Jag fick mina föräldrar att ta med mig, och det förändrade mitt liv.
Jag var osäker på yrkesval, men det skulle vara inom underhållning.
Lustigt nog var jag på en fest en kväll,
och en rekvisitör från en tv-serie var där
och såg några av sakerna jag hade byggt runt huset.
Han frågade om jag ville jobba med att tillverka rekvisita.
Skillnaden mellan film och det här är
att grejerna ska hålla i många år för våra besökare att njuta av.
När man bygger nåt för en film, ska det hålla i några dagar
och sen kastas bort.
I England åkte vi till skrotupplag för flygplan och sånt,
för vi var ute efter delar till flygfarkoster
som matchade sånt som användes i filmerna.
Så hittade vi en 747:a i en kohage
som de höll på att slakta.
Man gick dit och sa: "Jag köper 90 km kablar
och de där sätena och den där kontrollpanelen."
När en imperiesoldat tar av hjälmen,
hänger han den på en klädhållare eller har han en ställning?
En del av det roliga var att komma på såna här saker
som inte ses i bild,
och få lägga till det till hela historien som vi har älskat så länge.
Min sonson tror att jag är berömd nu.
Han säger: "Du är berömd." Jag svarar: "Nej, det är jag inte.
Jag bara tillverkar de här grejerna."
Jag sa åt frugan att nu har jag gjort det jag drömt om, att jobba på Stark Wars.
Jag ryser när jag pratar om det.
Om Walt kunde se bolaget idag
hade han nog varit väldigt stolt,
inte bara över att hans arv lever vidare
och att värderingarna han la in i sina historier fortfarande existerar,
men också över att vi på många sätt följer i hans fotspår
och tar risker och utforskar nytt territorium.
Bolaget utvidgade sitt verksamhetsfält
när Disney's Animal Kingdom öppnade i Orlando 1998.
Idag blomstrar parken i högsta grad...
...tack vare den särskilda omsorg som finns bakom kulisserna.
Peri är ett piggsvin med gripbar svans.
Hon är dresserad att låta oss ta ultraljudsprov på henne,
På så sätt kan vi spåra hennes dräktighet från befruktning till födsel.
Veterinär
Så kan vi se att hon mår bra och att fostret mår bra.
Så när fostret bildades var det mycket lättare att se.
Just nu kan vi se hennes urinblåsa.
Och en glimt av hennes livmoder.
Vi utför kontroller på henne,
men vi förbereder henne också inför en andra dräktighet.
Ända sen jag var liten
har jag försökt hjälpa djur och behandla dem.
Det var en naturlig del av min uppväxt.
Hittills...
Sådär ja.
Jag kom hit på besök under en veterinärskonferens,
och jag blev så imponerad.
Jag älskade anläggningen.
Jag älskade möjligheten att även få ta hand om djuren.
Jag lärde känna veterinärerna och fann dem vara ett fantastiskt team.
Allt detta lockade mig att komma hit.
Det är nog det jag älskar mest.
Vi har en mångfald av djur, både landdjur och vattendjur.
Besökarna kommer väldigt nära.
Det låter folk förstå djuren
och ger dem möjlighet att knyta an till djuren.
En del besökare kommer hit regelbundet
och lär känna alla de olika djuren.
Som gorillorna. En del känner alla gorillorna vid namn.
Och besökarna får hälsa på dem,
vilket är en unik möjlighet.
Vi utför rutinundersökningar på många av djuren.
Och idag undersökte vi en stingrocka.
-...950, så vi har ett bra värde på henne. -Perfekt.
Det här är en hona som heter Dexy.
Nemo och hans vänner-attraktionen Epcot
ph-värdet är 8,6.
Just nu mäter vi syrenivån
i området där hon befinner sig.
Idag får hon sin rutinundersökning.
Och därför måste vi göra lite mer.
Vi ska kolla hennes gälar.
Hjärtsammandragningarna är bra. Hjärtrytmen också.
Allt ser bra ut.
Vi tar ett ultraljud också,
för då kan jag se alla hennes organ
och avgöra hur frisk hon är, från insidan.
Det känns faktiskt som om det läkt.
En vanlig dag kan innefatta allt från dräktighetsundersökning på en skorpion
till en skada på en fågel i ett av våra aviarier.
Man måste vara ganska kreativ.
Varje dag måste vi räkna ut
hur man sätter bandage på ett djur som vanligtvis inte har bandage.
Hur sätter man bandage på en fisk?
Eller en liten fågel som har brutit ett ben. Hur fixar man det?
Ibland spjälar man med tandpetare och tejp.
Och så miljövård. Disney lägger stor vikt vid det.
Vi får alla möjlighet att jobba med miljövård som Disney stöder.
Jag är särskilt intresserad av att jobba med gorillor
i Kongo, i ett program som kallas GRACE.
Det betyder "Gorilla Rehabilitation and Conservation Education Center"
och tar hand om föräldralösa gorillor.
Så kan vi rehabilitera gorillorna
och placera dem i en familj med gorillor,
och slutmålet är
att släppa ut dem i en säker omgivning.
-Vad tror du? -Troligen.
-Okej. -Jag kan lämna det där.
-Funkar det? -Det kan funka.
Alla våra djur kan bitas och rivas.
Så ibland måste man vara säker på att man förstår djuret.
Men vi har också parkvakter som känner djuren väl
och kan hjälpa oss med säkerhetsfrågor.
Titta.
Bra jobbat.
De väljer. Eller hur?
De kan välja att komma och delta i...
...sin medicinska vård, eller de kan låta bli.
Hej, flickan.
-Bra gjort. -Duktig flicka. Väldigt bra.
Ibland gör vi fantastiska saker. Vi får se djuren föda.
-Duktig flicka. -Bra jobbat. Duktig flicka.
Hon gör det jättebra.
Vi får se dem övervinna svårigheter, och det är fantastiskt.
Att vara veterinär är troligen ett av,
enligt min åsikt,
de mest givande yrken man kan ha.
Vännen. Bara för dig. Jag vet. Mums.
På många sätt är vi...
...inte bara i samma bransch, utan vi gör samma sak,
alltså att försöka nå människor över hela världen
på fängslande sätt och försöka beröra deras hjärtan.
Madrid, Spanien
I Madrid, Spanien,
försöker de beröra folks hjärtan idag med två föreställningar
av den älskade scenversionen av Lejonkungen...
...med hjälp av fantastiska artister.
Varje ny föreställning ger mig en annan vibb, en annan energi.
"Rafiki" Lejonkungen
-Testar, testar. -Det hörs bra.
När reveljen ljuder betyder det mycket,
för då skriker delar av publiken.
Men sen blir det dödstyst. Och sen, pang.
Allas ögon är på mig.
Jag får fortfarande rysningar när jag sjunger.
Särskilt första sången.
Jag kan inte komma över den första sången, "En Värld Full av Liv".
Jag ser på folk i publiken.
Och kopplingen jag känner blir ännu starkare när de gråter.
Jag tänker bara:
"Jag förstår er."
Jag är väldigt stolt. Det är en väldigt särskild roll.
Jag känner mig hedrad.
Sydafrika
Zamas resa till Madrid började för flera år sen i Sydafrika...
...där hennes drömmar växte med henne, i takt med varje sång.
Jag var nog ungefär fem. Jag skrev faktiskt en sång.
Så mycket visste jag att jag älskade att sjunga.
Och när jag var nio tänkte jag: "Jag tror jag älskar att sjunga."
För jag imiterade min vän som sjöng bättre än jag den tiden.
Hon kan sjunga, jag kan också försöka. Jag ska tävla med henne.
Jag sjöng och sjöng tills jag var bättre än hon.
Zama reste så småningom till London för att stötta en vän vid en audition.
Regissören fick syn på henne och frågade om hon kunde sjunga.
Min första audition var inte bra.
Då hade jag just gjort min första musikal i Sydafrika.
Jag såg en lång kö, och jag frågade varför folk köade.
"Det är auditioner för Lejonkungen." Jag sa: "Vad är det?"
Jag gick och köpte dvd:n.
Jag tänkte: "Om jag gör Lejonkungen, blir jag en tecknad figur?"
Fyra dagar senare erbjöds hon rollen som Rafiki...
...trots att hon saknade skådespelarerfarenhet.
Vissa stunder mediterar jag faktiskt.
Jag sluter ögonen.
-Rensa huvudet. -Du vet?
Jag är glad och tacksam över att få vara med om den här resan.
Soy listo!
Att vara med i musikalen lär mig varje dag att bli bättre som människa.
Alla sångerna är speciella för mig.
De berättar en viss historia.
Och för mig, "En Värld Full av Liv", jag känner kopplingen direkt.
It's the circle of life
Jag tänker: "Oj, vi hör ihop här på jorden."
Vi behöver varandra.
Det är för mycket. För djupt.
Jag känner kopplingen, liksom när jag kom till jorden.
Att min familj var lycklig.
Och vilka dramer och problem vi har gått igenom.
Mina föräldrar lever inte längre.
Jag känner att de fortfarande är hos mig när jag sjunger den här sången.
För när jag säger det där till Musafa,
talar jag inte med honom utan med mina föräldrar.
Så jag är tacksam över att få vara med på resan,
för jag har förändrat många människors liv.
Man vet att en del är ledsna när de kommer hit.
När vi uppträder, går de hem glada.
Det är en fantastisk reaktion, som om vi ger dem en gåva.
Jag känner mig så välsignad.
Walt Disney Company är nästan 100 år gammalt.
Och det är rätt ovanligt för ett bolag
som har funnits så länge som vårt,
att det fortfarande är relevant i en värld som på många sätt
är helt olik världen 1923,
när Walt och hans bror Roy startade bolaget.
Ett annat bolag som har klarat tidens tand är Marvel,
som Bob Iger köpte upp till Disney 2009.
Liksom Bob Iger jobbar Ryan Meinerding i Los Angeles.
Han fick sin början med Iron Man...
...och har nu avancerat till chef för visuell utveckling vid Marvel Studios.
Ryan skapar de första skisserna
till det som ska bli karaktärernas dräkter.
Jag älskar film, för jag följer med på samma resa som hjälten...
VD för visuell utveckling/kreativ chef
...och skapar det visuella för den karaktären
som ska fånga publikens empati
och ta dem vidare på filmens resa,
och jag kommer alltid att välja hjältarna.
Marvels superhjältar har stark effekt på oss, inte bara för att de har krafter
utan för att de också har många brister.
Man relaterar till Spider-Man och Peter Parker, för han har vardagsproblem.
Han har problem med flickvänner.
Han har problem med sin tant May. Han har problem i skolan.
Jag föreslog att Spider-Mans ögon ska visa känslor.
Man ska känna och förstå
vad Peter tänker under dräkten, genom hans ögon.
Det var en av de saker jag var mest stolt över
att ha löst här vid Marvel.
Bland det bästa med det här jobbet är
att få jobba utifrån de här stora ikonerna.
Jag försökte hitta olika sätt för Thanos att attackera Doctor Strange.
Huvudtecknare för visuell utveckling
Jag tänkte, kan han krossa planeter eller...
Många av oss som jobbar här är fans till serierna.
Det kommer igenom som portaler eller kometer eller nåt.
Det regnar ner på Doctor Strange.
Mycket av karaktärernas väsen finns liksom nedärvt i oss.
Man brinner för att hitta nya sätt att representera dem
-i berättelseform... -De är jättebra.
...och det driver mig framåt.
Om jag kunde prata med mig själv som 13-åring
och berätta vad jag jobbar med, skulle 13-åringen nog inte tro mig.
Att ha jobbat på en karaktär som Captain America eller Iron Man...
...folk älskar dem.
Och om man gör rättvisa åt karaktären
kommer folk att fortsätta älska den, och det känns spännande.
Jag har älskat karaktärerna nästan hela livet.
Jag började köpa serietidningar när jag var tio eller elva år.
Och som tonåring under 90-talet läste jag serier.
Så jag började rätt tidigt med karaktärerna
och har haft turen att få ett jobb
som låter mig leva ut min entusiasm för karaktärerna.
Förut brukade det vara nån som jag som gjorde pennskisser,
som måste godkännas innan nåt blev skapat.
Den slutliga posen vi är intresserade av,
den ursprungliga posen var inte... riktigt dynamisk nog.
Han känns för stel, kanske inte hotfull nog.
3D-modellör & karaktärstecknare
Han är en kraftfull karaktär, så han måste kännas kraftfull.
Vi använder datorer för att få hög upplösning
och mer färdiga bilder.
Vi lyckas faktiskt åstadkomma nåt
som är så nära det färdiga resultatet som möjligt.
Sammanlagt krävdes det 30 eller 40 versioner.
Och huvudsyftet med det var i princip
att lägga det i en 3D-modell som skapas i 3D,
så att regissörerna och producenterna
kan se karaktären och gå runt den.
Vi jobbar på cirka tre filmer om året och lägger till ännu fler projekt med tiden.
Att hitta sätt att åstadkomma det,
både ur konstnärlig och problemlösarsynpunkt,
designproblem, konstnärligt sett,
och även jobba med mitt team på scenografi och hjälpa dem lösa problem.
Och jobba med visuella effekter och kostymavdelningen
och låta vår design bli utförd på ett fantastiskt sätt
räcker för att hålla mig upptagen hela veckan
och över helgerna och...
Som tecknare vill man alltid bli bättre än förra gången.
Varje tecknare vill fortsätta växa.
Vi får alltid nya chanser att omtolka karaktärerna,
hitta nya sätt för dem att utvecklas
genom historierna som filmskaparna hittar på.
Och vi får chansen att förbättra oss själva.
Det här är Captain Americas hjältedräkt från Captain America: The First Avenger.
Det är liksom hans kulmination i filmen
som en blandning, både som symbol och som soldat.
Det var också första gången jag försökte införliva ränderna som remmar,
där han tar dem av dräkten
och gör dem till nåt han kan använda sig av.
Så i övergången från andra världskriget till slutet av hans resa,
har han nog haft sex olika dräkter
från den här och The First Avenger-dräkten till den här.
En av utmaningarna vi hade var att få de här fjällen att funka.
En del av mitt jobb är att förhoppningsvis inspirera folk,
men också låta folk lösa problem.
Vi gjorde en massa olika versioner där det såg perfekt ut framtill.
Förste 3D-modellör Legacy Effects
Men så fort man såg honom lite från sidan
började linjerna se mindre bra ut.
Som tecknare är man rädd att misslyckas vid varje penseldrag.
-Ja, raka linjer på en avgränsad kurva. -Ja.
Man börjar med en tom sida och bygger upp det.
Ofta gör man ett misstag. Man gör ett felval...
Det ser konstigt ut.
...och måste ändra kurs.
Så jag hanterar ständigt misstag, varje dag.
Man ser på bildskärmen och säger: "Coolt, han har fjäll."
Men mängden teknik och konstnärskap som krävs för att förverkliga det här,
det är fantastiskt.
Jag hoppades att det skulle se bra ut,
men det blev bättre än jag kunnat vänta.
Under hela den här färden har jag känt
att det inte kan bli större eller mer fantastiskt.
På nåt sätt har filmskaparna och Marvel Studios lyckats kombinera det
till nåt som är ännu större än det som fanns förut.
Det är nostalgi för mig. Märkligt, jag känner mycket nostalgi för karaktärerna,
för jag älskade dem redan som barn.
Nu har jag jobbat hos Marvel i drygt 13 år,
och de där minnena är nåt
jag kommer att glädjas åt resten av livet.
Varje dag, över hela världen,
i temaparker och studior, på scener och i dekorer,
är de anställda i Walt Disney Company besjälade av samma idéer
som har väglett bolaget ända sen Walt en gång skapade det.
-De berättar historier. -Soy listo!
De inspirerar människor.
Och de visar gång på gång prov på
kraften i sin fantasi.
Jag är samma kille som när jag tog examen från Ithaca College 1973...
FILMEN HELA VÄRLDEN HAR VÄNTAT PÅ!
...och som såg Askungen med mina farföräldrar.
Jag älskar bra historier.
Jag råkar också älska mitt jobb.
Jag blir motiverad av det faktum att Walt Disney Company
innehar en sån särskild plats här i världen.
Med våra historier tillverkar vi framför allt glädje,
det är så jag vill beskriva det.
Det är en stark drivkraft.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson