‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- מבוסס על הוובטון‬‫ Sweet Home‬ ‫מאת קרנבי קים ויונגצ'אן הוואנג -‬
‫- צ'ה היון־סו, תיכוניסט בן 19‬ ‫כרגע מסרב ללכת לבית הספר -‬
‫- היקיקומורי, הסתגרות,‬ ‫עם רקע של‬‫ ‬‫פגיעה עצמית ‬‫חוזרת ‬‫-‬
‫- אימא:‬ ‫היון־סו, אתה בטוח שלא תבוא? -‬
‫זה יהיה גיוון נחמד.‬
‫לא יצאת מהחדר כבר המון זמן.‬
‫- אימא: אנחנו יוצאים,‬ ‫יש אורז במקרר. אל תשכח לאכול -‬
‫טען את הנשק.‬
‫כמה זמן היון־סו מתכוון להתנהג כך?‬
‫למה לא עשית משהו‬ ‫כדי שלא יגיע למצב הזה?‬
‫אבא.‬
‫זו לא אשמת אימא.‬
‫למה אתה צועק עליה?‬
‫אל תתחצפי אליי.‬
‫המשפחה הזו מתפרקת.‬
‫אתה מגוחך. ממתי אכפת לך?‬
‫אני לא יודע למה עשיתי ילדים בכלל.‬
‫הם אף פעם לא אסירי תודה.‬
‫תפסיקו, שניכם.‬
‫זה טיול משפחתי.‬
‫אל תהיי כזו.‬
‫בטח.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫אבא.‬
‫אבא!‬
‫זה היון־סו? איפה לעזאזל היית?‬
‫אל תהיה כזה. הילד המסכן בטח הרוס.‬
‫הוא נראה נורא.‬
‫היון־סו.‬
‫ממש לא רציתי לצאת.‬
‫אבל לא האמנתי.‬
‫רק 30 מיליון וון.‬
‫אתם ממש אומרים לי למות.‬
‫איך אני אמור להסתדר עם זה?‬
‫איך אוכל לחיות על הסכום הזה כל חיי?‬
‫מה אתם מצפים שאעשה?‬
‫תוציאו אותו.‬ ‫-תפסו אותו.‬
‫איך אחיה?‬
‫מה אתם מצפים שאעשה?‬ ‫-קחו אותו.‬
‫מהר.‬
‫איך הוא יכול היה להשאיר אותו כאן במצב הזה?‬
‫למה הוא קר כל כך?‬
‫- נושאים חמים: מפלצת, כוננות, דימום מהאף -‬
‫- הזיות קוליות, בהלת קניות,‬ ‫מחסה, כאוס -‬
‫- נושאים חמים:‬ ‫מפלצת, כוננות, דימום מהאף -‬
‫היי, אני בדרך.‬ ‫המעלית לא עובדת, אז אאחר.‬
‫לא, המעלית לא עובדת.‬
‫אני לא משקרת.‬
‫אני לא שומעת.‬
‫הלו?‬
‫אוי לא!‬
‫לך מכאן.‬
‫אני נחה.‬
‫אני רעבה…‬
‫זו את.‬
‫תודה שעזרת.‬
‫- לי סו־אונג -‬
‫סו־אונג.‬
‫מישהו היה צריך לעשות את זה.‬
‫- 15 באוגוסט, יום שבת -‬
‫אין קליטה, נכון?‬
‫אני מחפשת את מס' הטלפון של המשפחה שלו.‬ ‫צריך להודיע להם.‬
‫- יום שבת, 15 באוגוסט -‬
‫מה את עושה?‬
‫הם לא יוכלו לראות אותו.‬ ‫אנחנו חייבים להם את זה.‬
‫עדיף שהמשפחה לא תראה אותו במצב הזה.‬
‫לא.‬
‫זה לא עדיף.‬
‫- יציאה -‬
‫לעזאזל, גם גלאי התנועה לא עובד.‬
‫למה זו אשמתי? זו בכלל לא הבעיה שלי…‬
‫העולם פשוט דפוק לגמרי.‬ ‫-סלח לי.‬
‫זה העולם. מה אני יודע?‬
‫סלח לי.‬ ‫-למה זו אשמתי?‬
‫זו לא אשמתי. עכשיו הם רוצים להיפטר ממני?‬
‫אני רוצה להרוג את כולם.‬
‫המנהל האן.‬
‫המנהל האן, הבן זונה הזה.‬
‫המנהל האן!‬
‫סלח לי.‬
‫ג'י־סו.‬
‫אל תתקרבי אליו.‬
‫הוא עלול להרוג אותך.‬
‫זהירות!‬
‫הבת שלי עוד לא חזרה.‬
‫אל תחסמו את זה.‬
‫אם יקרה משהו למין־ג'ו, זה יהיה באשמתכם!‬
‫תירגעי בבקשה.‬ ‫-תחסמו את זה.‬
‫חכו בבקשה.‬
‫אמרתי לכם לחכות.‬
‫היא כאן.‬
‫אגיע אליה מהר.‬
‫תפתחו בבקשה.‬
‫לא.‬
‫באיזו זכות אתה מסרב? אתה יודע מי אני?‬
‫לא אוכל לסכן את המקום הזה.‬
‫מספיק, בבקשה.‬
‫תפתח בבקשה.‬
‫זה עובד.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫- מצב חירום -‬
‫זו מגפה?‬
‫האיש אמר שהוא הולך לבית החולים הבוקר.‬
‫ערכו בדיקה בבית החולים?‬
‫זו בטח הקרינה.‬
‫- סופרמרקט -‬
‫- בעלי התסמינים הבאים‬ ‫חייבים להיכנס לבידוד מייד -‬
‫- דימום מהאף, אובדן הכרה,‬ ‫התנהגות תוקפנית -‬
‫- 7,800 וון‬ ‫הודעה חדשה -‬
‫איך אתה רגוע כל כך?‬
‫אני המום ולחוץ מאוד כרגע.‬
‫האיש הזה… לא, הדבר הזה…‬
‫אתה חושב שהוא מת?‬
‫סביר להניח.‬
‫בואו נלך הביתה.‬
‫למה אנחנו יושבים כאן?‬
‫לא אמור להגיע צוות חילוץ?‬
‫אתה לא רואה מה קורה?‬ ‫אכלנו אותה.‬
‫המדינה שלנו לא תיפול כך.‬
‫נכון, חייל?‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אם תישארו רגועים ותמתינו…‬ ‫-אני יכול לחכות בבית.‬
‫בטח יש מקום מחסה בסביבה.‬ ‫-איפה בדיוק?‬
‫אם ננהג…‬
‫גם החניון התת-קרקעי חסום.‬
‫אנחנו חייבים לעלות למעלה.‬
‫מישהו גר בקומה השביעית?‬
‫אני.‬
‫היי, נוכל לעלות יחד.‬ ‫-רק רגע.‬
‫אם אתם עולים, כדאי שכולנו נעלה, לא?‬
‫בואו נלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫רגע. ראשית עלינו לחסום את הכניסה.‬
‫בואו נחכה ונראה…‬
‫תחסמו, תחכו, תעשו מה שאתם רוצים.‬
‫אני עולה למעלה.‬
‫חכה.‬ ‫-אסור לך.‬
‫פרחחים! לאן אתם חושבים שאתם בורחים?‬
‫פחדנים אנוכיים, מנסים להציל את עצמכם.‬
‫אתה רק חושב על החנות שלך.‬
‫אני לא מאמין שאמרת את זה.‬
‫ביונג־איל. בוא הנה.‬
‫כולכם רוצים למות?‬
‫בוא הנה מייד!‬
‫הוא צודק.‬
‫אם נפתח את דלת הכניסה, כולנו נמות.‬
‫זוז הצידה. מייד.‬
‫אין לך מושג מה יש בחוץ.‬
‫לא אזוז!‬
‫מספיק!‬ ‫-למה אתה עושה את זה?‬
‫עצור!‬ ‫-אל תעשה את זה!‬
‫קדימה!‬ ‫-מספיק!‬
‫מה זה?‬
‫מה הרעש הזה?‬ ‫-מה זה?‬
‫מה זה?‬ ‫-תתרחקו.‬
‫אלוהים.‬
‫על מה אתם מסתכלים?‬
‫זה סימן נשיכה?‬
‫עצור מייד!‬
‫ביונג־איל.‬
‫בדוק אותו. לך לבדוק אותו.‬
‫זו נשיכה. הוא ננשך!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫פגעתי בו!‬
‫ראיתם אותי, נכון?‬
‫תראו את סימן הנשיכה על הכתף שלו.‬
‫פגעתי בו.‬
‫מנוול. זומבי מנוול.‬
‫הכול בסדר. זה בסדר.‬
‫- 8 שעות מאוחר יותר -‬
‫זו לא מחלה.‬
‫זו קללה.‬
‫- קרוקרו -‬
‫- זו לא מחלה, זו קללה -‬
‫התלוננו על דימומים מהאף…‬
‫והזיות קוליות.‬
‫לא נמצאה סיבה.‬
‫הם לא היו מכאן במקור.‬
‫הם באו לכאן כי הפגינו תסמינים.‬
‫הם הפכו ליצורים אומללים ונואשים.‬
‫כל התחזיות היו מוטעות.‬
‫זה מתחיל יום אחד‬
‫ולא מפסיק אף פעם.‬
‫זה השתלט גם עליי.‬
‫האנושות לא תצליח להתגבר על זה.‬
‫אם יש לכם תסמינים, תתאבדו כל עוד אפשר,‬
‫כי העובדה שאתם בחיים תפגע באחרים.‬
‫אבל אם תחליטו לחיות עד הסוף,‬
‫יש משהו שעליכם לדעת.‬ ‫-יש משהו שעליכם לדעת.‬
‫וזה…‬ ‫-וזה…‬
‫- אתם לא מחוברים לאינטרנט -‬
‫- רענן -‬
‫שום דבר לא עובד.‬
‫זה עדיין יהיה שם?‬
‫- ראמן -‬
‫סביר להניח שאין שם איש, נכון?‬
‫אני לא רואה.‬
‫שמעתי אותך.‬
‫אני…‬
‫לא רואה.‬
‫אני לא רואה.‬
‫אני לא…‬
‫צריך להרוג אותו.‬
‫להרוג אותו?‬
‫כן, ברור.‬
‫אתה מסוגל לעשות את זה?‬
‫אני?‬
‫אתה המנהיג.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אבל הוא עוד אנושי.‬ ‫-בחייך.‬
‫סונג־ואן, ראית סרט בחיים שלך?‬ ‫אם משאירים את מי שננשך בחיים, כולם מתים.‬
‫זה בסדר כי זו הגנה עצמית.‬
‫נכון, סוק־היון?‬
‫הוא לא ימות מרעב אם פשוט נעזוב אותו?‬
‫ואם הוא יהיה רעב ויטרוף את כולם?‬
‫צריך לעשות משהו.‬ ‫-"צריך לעשות משהו."‬
‫תפסיק כבר.‬
‫סוק־היון, תיכנס אתה.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫ג'ה־הון, יש שם מישהו.‬ ‫-שלוש…‬
‫שתיים, אחת…‬
‫שתיים…‬
‫את חושבת שזה בן אדם?‬ ‫-אחת…‬
‫זה בן אדם.‬
‫הוא אומר לנו את הקוד.‬
‫שתיים, אחת, שלוש, שתיים.‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שאני עומד למות.‬
‫מה קרה?‬ ‫-פורץ…‬
‫נכנס.‬
‫כמה זמן אתה כבר במצב הזה?‬
‫כבר כמה ימים.‬
‫קרה משהו בחוץ?‬
‫שמעתי קולות מוזרים.‬
‫כדאי שתראה בעצמך.‬
‫בסדר.‬
‫חכו.‬
‫חשבתי שכדאי שגם לי יהיה נשק.‬
‫בואו נחיה יחד במקום אחד‬ ‫עד שיגיע צוות חילוץ.‬
‫בטוח יותר להיות יחד.‬
‫לאן נלך כולנו?‬
‫למעון לילדים.‬
‫המקום בטוח יחסית כי הוא מרוחק מהכניסה.‬
‫חוץ מזה, עדיף לישון שם.‬
‫זה יהיה נוח יותר.‬
‫אני לא מסכימה.‬
‫לא.‬ ‫-באיזו זכות את מסרבת?‬
‫היא מנהלת המעון.‬
‫חלאות.‬
‫חבורת חארות!‬
‫התעלמתם כשהתחננתי בפניכם! אין לכם בושה!‬
‫סביר להניח שגם הבת שלך זקוקה לעזרה.‬
‫זו הסיבה שאני מבקשת מכם לתת לי ללכת.‬
‫תעשו מה שאתם רוצים אחרי שאצא.‬ ‫-ומה איתך?‬
‫לא אכפת לך למות?‬
‫יש לך תוכנית?‬
‫אין אינטרנט או קליטה סלולרית.‬
‫איך תוכלי לדעת איפה היא?‬
‫לא משנה…‬ ‫-ראשית עלייך לחיות.‬
‫אחרת לא תצליחי למצוא את הבת שלך‬ ‫או לפגוש אותה.‬
‫תירגעי בבקשה,‬
‫ותעזרי לנו.‬
‫אני מבטיח שאעזור לך אחר כך.‬
‫תעשו מה שאתם רוצים!‬
‫הדלת הזו פתוחה.‬
‫לא כדאי שתראו את זה.‬
‫- עכשיו זה שלך -‬
‫הוא התאבד כי גורל העולם נחרץ?‬
‫לא, הוא מת כבר שבוע.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫הוא פשוט נראה כך, לא?‬
‫- 25,8‬ ‫להתאבד -‬
‫עדיף שפשוט אתאבד עכשיו?‬
‫לפחות כך...‬
‫אמות כבן אנוש.‬
‫אבא, אל תלך. זה מסוכן מדי.‬ ‫-אל תבכי, סו־יונג.‬
‫תשמרי על יונג־סו עד שאחזור. בסדר?‬
‫אבא.‬ ‫-אל תבכי, סו־יונג.‬
‫מפלצות עלולות לבוא אם ישמעו אותנו.‬
‫את יודעת שהייתי בקומנדו, נכון?‬
‫אחזור עם אוכל.‬ ‫יונג־סו, שמע בקול אחותך, בסדר?‬
‫תסתלק משם.‬
‫תסתלק משם!‬
‫אבא!‬ ‫-אבא!‬
‫אבא!‬
‫-אבא!‬
‫אבא!‬
‫עופי מכאן!‬
‫תסתלקי, מפלצת!‬
‫לכי מכאן!‬
‫הצילו!‬
‫עזרו לנו בבקשה!‬
‫אני…‬
‫- הם עלולים לבוא אם ישמעו משהו -‬
‫- הדברים האלה לא מתים -‬
‫אבא!‬
‫-אבא!‬
‫אבא!‬
‫- אתה רוצה להציל את הילדים? -‬
‫- אם תתקשר ולא תכבה את הטלפון‬ ‫הוא ישמיע צליל כשיש מפלצת לידך -‬
‫- חירום -‬
‫- בוא כשתחליט -‬
‫אני חושב…‬
‫שכדאי שאשאר בבית.‬
‫אני חושב שכדאי שתבוא איתנו.‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה להוות נטל.‬
‫אמצא דרך משלי לשרוד.‬
‫ובכל זאת…‬ ‫-בסדר.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫כל אחד חי בדרך שלו.‬
‫אהיה בסדר.‬
‫ברור שאהיה בסדר.‬
‫מה קרה לו?‬
‫הצדע!‬
‫נפגשנו במעלית בפעם שעברה.‬
‫כן. אני לי סו־אונג.‬
‫אתה גר בחדר 1305.‬
‫ואתה בחדר 308.‬
‫אני גרה בחדר 1009. שמי סון היי־אין.‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני ריו ג'ה־הואן.‬
‫יש למישהו קרם הגנה?‬
‫מה?‬
‫אחפש לך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אין צורך לחפש.‬
‫בכל אופן, אני נו ביונג־איל.‬ ‫אנחנו שכנים, אבל מעולם לא…‬
‫רק רגע.‬
‫אני לא מכיר אותך.‬
‫נכון.‬
‫היא לא מדברת.‬
‫אני מבין.‬
‫נראה שאת יודעת הכול, גברתי.‬
‫אל תקרא לי "גברתי",‬ ‫אני בטוחה שאני צעירה ממך.‬
‫סליחה? איך את בטוחה כל כך?‬
‫איפה הוא?‬
‫אלוהים.‬ ‫-איפה הוא?‬
‫איפה הוא?‬ ‫-מי?‬
‫סוק־היון, את מי אתה מחפש?‬ ‫-את הבריון הזה.‬
‫הבריון הזה עשה לי את זה!‬
‫בן זונה!‬
‫תמשיך בדרכך.‬
‫אני אלך לדרכי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫מתחשק לך לנשוך אנשים ולקרוע אותם לגזרים?‬
‫לאיזו קומה אתה עולה?‬
‫הכול בסדר בינינו. הרגנו יחד.‬
‫תשתקי או שתרדי למטה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫יהיה מביך אם אהפוך לכזה דבר.‬
‫אהרוג אותך אם תשתני.‬
‫כנ"ל.‬
‫אני חושבת שזה עובד טוב עליך.‬
‫לך בזהירות.‬
‫אני האן דו־סיק.‬
‫מי אתה?‬
‫אני צ'ה היון־סו.‬
‫מדבר לאט.‬
‫איך…‬
‫אוכל להציל את הילדים?‬ ‫-מה זאת אומרת "איך"? תצטרך ללכת לשם.‬
‫שאני אלך?‬
‫הייתי אגדה בצ׳ונגצון.‬
‫אתה יודע שאפשר להכין שם טנק‬
‫אם יש לך את התוכנית?‬
‫זה אומר שאני יכול להפוך את המקל שלך‬ ‫למשהו מועיל יותר.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-סליחה?‬
‫תן לי את המקל הזה.‬
‫אה, הנשק.‬
‫מותק.‬
‫לא שמת לב שנעדרתי בכלל.‬
‫לכי להביא ביצים, מייד!‬
‫כלבה מטומטמת.‬
‫אלוהים.‬
‫- סופרמרקט -‬
‫תנשוך אותו.‬
‫תנשוך אותו חזק.‬
‫זה מוכן.‬
‫היי.‬
‫- צל"ש‬ ‫סגן ראשון האן דו־סיק -‬
‫הם ממשיכים לנוע גם כשכורתים להם את הראש.‬
‫סכין מטבח לא יספיק.‬
‫אבל זה יספיק.‬
‫אפשר להרוג אותם עם זה?‬
‫לא. אי אפשר.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני פשוט יודע. תתרחק מהם בכל מחיר.‬
‫אם תתקל בהם, תברח מייד. לא...‬
‫אל תיתפס מלכתחילה.‬
‫אז תלווה לי את התותח הזה בבקשה.‬
‫לא.‬
‫הוא לא יציב,‬ ‫אפשר לירות בו רק פעמים ספורות.‬
‫יריתי קודם. אירה שוב אם הם יפרצו פנימה.‬
‫הקליע האחרון הוא בשבילי.‬
‫כדי שאמות מוות קל.‬
‫אני לא רואה.‬
‫מצאתי אותך.‬
‫אל תברח…‬
‫- יציאה -‬
‫איפה אתה?‬
‫לעזאזל, הכול כבר הפשיר.‬
‫הכול יתקלקל.‬
‫היי, את לא רואה שהכול מתקלקל?‬
‫אין חשמל. מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫איך את מעזה להתחצף אליי?‬
‫בסדר…‬
‫תוכלי להיות במשרד ההנהלה?‬
‫אני צריך לבדוק את חדר החשמל.‬
‫ראיתי שיש כמה מקומות שיש בהם אור בחוץ.‬
‫הפסקת חשמל אמורה להשפיע על כל המחוז.‬
‫רק בבניין הזה יש בעיות.‬
‫אגלה כשאגיע לחדר החשמל.‬
‫זה כל המזון שיש לנו, אז כדאי שנמהר.‬
‫מה? אתה חושב שזה שלך?‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫ממילא לא יישאר כלום אם הכול יתקלקל.‬
‫למה שלא נחלק…‬ ‫-שתקי!‬
‫אני אלך.‬
‫היי!‬
‫מה את עושה?‬
‫היי!‬
‫מה את עושה?‬
‫את גונבת!‬
‫זה מקרה חירום.‬
‫היי!‬
‫היי! למה את…‬
‫אני לא מאמין שהפרחחים האלה‬ ‫מתנהגים אליי כך, לעזאזל.‬
‫לעזאזל.‬
‫הכול בגלל שאת מזלזלת בי, כלבה.‬
‫זה נטען.‬ ‫אני לא יודע כמה זמן זה יחזיק מעמד.‬
‫ועוד משהו.‬
‫תיזהרי.‬
‫מה עושים במצב כזה?‬
‫אין נוהל של כבאים?‬
‫אנחנו אמורים להרגיע אנשים‬ ‫ולגרום להם לשתף פעולה.‬
‫צריך להשיג מזון ומי שתייה.‬ ‫וגם למצוא נתיב מילוט.‬
‫והכי חשוב,‬
‫אנחנו צריכים להבין את המצב.‬ ‫מה עם המצלמות?‬
‫הן לא עוזרות במיוחד כי אין הרבה מהן.‬
‫בטח יש הקלטות.‬ ‫-אנחנו צריכים סיסמה.‬
‫ה‬‫שומר‬‫ בטח יודע אותה.‬
‫סגרו את הבניין...‬
‫לא כדי לכלוא אותנו בפנים,‬
‫אלא כדי להגן עלינו?‬
‫היי.‬
‫אסור לך להיות כאן.‬
‫למה לא?‬
‫הכלב שלי התחיל לנבוח ככה.‬
‫אני אזהר.‬
‫מה?‬
‫מה קרה? אתה מפחד?‬
‫יש שם משהו?‬
‫בסדר.‬
‫סו־יונג.‬
‫אני מפחד.‬
‫סו־יונג. חשוך כאן מדי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫אבא.‬
‫הוא יחזור עוד מעט.‬
‫ילדים, באתי לעזור לכם.‬
‫אדוני.‬
‫תציל את אבא שלנו בבקשה.‬
‫מה?‬
‫אבא…‬
‫נפל.‬
‫אני יודע.‬
‫אולי הוא עוד…‬
‫אף אחד לא יכול לשרוד נפילה מהקומה ה־12.‬
‫יש איש בקומה ה־14 שיש לו הרבה אוכל.‬
‫אתם רעבים, נכון?‬
‫לא תישארו כאן לבד, נכון?‬
‫אנחנו צריכים לצאת למסדרון שיש בו מפלצות.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫בני כמה אתם?‬
‫אני בת תשע ואח שלי בן שש.‬
‫אלה גילאים מושלמים ללחימה במפלצות.‬
‫אל תדאגו.‬
‫אני אגן עליכם.‬
‫- ברז כיבוי אש -‬
‫להגן עליהם?‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫תתרחקו ממני.‬
‫קדימה!‬
‫כן, תמיד אהבת לשחק אותה מול חלשים.‬
‫ומה קרה אז?‬
‫זה היה באשמתי.‬
‫- צ'ה היון־סו -‬
‫צא משם!‬
‫זה היה באשמתי.‬ ‫-זה לא היה באשמתך.‬
‫מנוול!‬
‫זה היה באשמתך!‬
‫אתה עלוב.‬
‫זה היה לא הוגן.‬
‫תמות.‬
‫כן.‬
‫זה היה לא הוגן.‬
‫- מבוסס על‬‫ Sweet Home‬ ‫מאת קרנבי קים ויונגצ'אן הוואנג -‬
‫תרגום כתוביות: אסף ראביד‬