RÅDHUS
Du pleide å jobbe for jernbanen?
Ja.
Jeg satt i luke 3.
Og hva har du gjort siden stasjonen ble nedlagt?
Jeg har søkt jobber.
Tatt meg av mora mi.
Tenkt.
Og hva har du tenkt på?
Livet.
Fremtiden.
Denne byen.
Og hva tenker du om livet, fremtiden og denne byen?
At man bare må ta det som det kommer.
Er det mottoet ditt?
Å ta det som det kommer?
Ja, hva annet kan man gjøre?
Noen ganger skal man selvfølgelig også være forberedt. Absolutt.
Hvorfor tror du -
- at det skjer så mange ulykker her i Karmack?
Kanskje fordi så mange her aldri har sett havet.
Det må du utdype.
Som en metafor, altså.
Det er du også nødt til å utdype.
Altså, -
- vi har liksom ikke noe annet valg enn å bli her.
I Karmack.
Snart har vi kanskje ikke råd til å slå på gatelysene om kvelden.
Det vil føre til enda flere ulykker.
Derfor trenger vi en mellommann.
Det kalles planlegging.
Skjønner du hva stillingen innebærer?
Det vil jeg mene.
Selv i særdeles krevende situasjoner?
Jeg satt i luke 3.
Og passasjerene -
– var ikke alltid lette å ha med å gjøre.
Særlig ikke mot slutten.
De ga meg skylden for at togene ikke stoppet. Det er ikke rettferdig.
De var helt urimelige, men jeg gjorde jobben min til siste slutt.
Men dette er annerledes.
Du må stå ansikt til ansikt med mennesker i dyp sorg.
Det vi lurer på, Farrelli, –
– er om du har noe erfaring med å formidle dårlige nyheter.
Ja.
Jeg måtte fortelle mora mi -
- at faren min var død.
Hva døde han av?
Han falt ned fra en stige.
Han holdt på å reparere takrenna.
Det var ikke så langt ned, -
- men han traff en ljå som lå i gresset.
Med hodet først.
Hodet sprakk som et egg.
Jeg burde kanskje ikke si det, men det var sånn det så ut.
Forferdelig.
Gråter du, Farrelli?
En mellommann kan ikke gråte.
Jeg gråter aldri.
Tårer er et privilegium -
- forbeholdt de pårørende. Ikke mellommannen.
Hvordan gikk det?
Jeg vet ikke.
Jeg tror du ligger godt an, Frank.
Man kan ikke ha en kopparret mellommann.
Ofrene har lidd nok som det er.
Og han er altfor hissig.
Det alene gjør Bob Spencer uegnet som mellommann.
-Tror du det? -Jeg er sikker.
Det siste de stakkars ofrene trenger, er en brøleape.
Takk.
Du er fin på håret.
Hei, Bill.
En T–benstek, takk.
T–benstek?
Du skeier ut i dag. Feirer noe?
Kanskje, kanskje ikke.
Det blir 20.
-20 dollar? -Det er en T-benstek.
Greit, bare ...
Gi meg en halv.
Ingen kjøper en halv T–benstek.
Du gir deg ikke, du.
-Faen ta deg, Farrelli! -Jeg har ikke gjort noe!
-Faen ta deg, uansett. -Du må på sykehuset, Bill.
Jeg skal faen ikke på noe sykehus her i Karmack.
Her. 15 dollar.
15? Du sa 20 for hele stykket!
Det er det største stykket.
Du har ikke veid det!
Betal for kjøttet og kom deg til helvete ut herfra.
Du burde være mer forsiktig.
Dra til helvete, Farrelli!
Mamma?
-Du er hjemme. -Ja, jeg sovna igjen.
Klarer ikke å bryte uvanen.
Fikk du jobben?
Det var helt sprøtt.
-Det var som et avhør. -Om hva?
Alt.
Jeg tror ærlig talt ikke de fleste ville taklet det.
De spurte til og med om pappa.
Hvorfor det?
Det beviser at jeg kan holde hodet kaldt når uhellet rammer.
Du skulle ikke ha nevnt pappa. Han har ikke noe med dette å gjøre.
Tror du jeg ville fått jobben om jeg hadde oversett spørsmålet?
-Fikk du jobben? -Ikke ennå.
Og likevel feirer du?
Ja, de sa jeg lå bra an.
-Det sier de alltid! -Ja.
Det sier de alltid.
Nå?
-Har du fått brevet? -Kanskje.
-Jeg har ikke lest det ennå. -Jo da.
Det har du også. Hva står det?
-Jeg leser ikke andres brev. -Det var åpnet.
Kanskje en fra kommisjonen leverte det personlig, -
- fordi du er såpass viktig.
Vi får se. Det er to måneders prøvetid.
Jeg er så stolt av deg, Frank! Karmacks nye mellommann.
Hva skal du med bensin? Tenne på huset?
-Ikke morsomt, Steve. -Det syns jeg.
-Hvordan er det med faren din? -Humper og går.
-Seks dollar. Har du såpass? -Snart.
-Når? -Mandag.
-Det er heller ikke morsomt. -Bare vent.
På hva da?
Kanskje jeg har fått meg jobb.
-Det er ikke sant! -Kanskje jeg har det.
Kult!
-Hils faren din. -I like måte.
-Eller ... mora di. -Jepp.
Grattis, mann!
-Din bil, Farrelli? -Ja. Unnskyld.
-Skal du bruke den i jobben? -Hadde ikke tenkt det.
I så fall må du omlakkere den.
Bare handelsreisende ville kjørt rundt i noe sånt.
Vet du hva det verste ved jobben er?
-Sorgen? -Den venner man seg til.
Men man vet aldri hvordan folk tar imot beskjeden.
Noen rister bare på hodet. Andre besvimer.
Noen blir sure på deg.
Noen bare ler.
Det er beintøft.
Alle har sin egen måte å sørge på. Ingen sørger likt.
Det verste er når vi får skylden for det som har skjedd.
Det er jo ikke rettferdig.
Rettferdig!
Det finnes ingen rettferdighet i noe av dette, Farrelli.
Ingen fornuft, heller. Bare kaos.
Og i tilfelle vi ikke fikk nevnt det i går, Farrelli, -
– så har du taushetsplikt.
Selv når vi ikke sier noe, skal du være taus om det. Forstått?
-Kan jeg hjelpe deg? -Ja, det gjelder en dress.
John, du har en kunde.
Hei, sheriffen har sendt meg.
Jeg er den nye mellommannen.
Riktig, mr ...?
Farrelli.
En svart dress.
Still deg her.
La meg ta jakken din.
Og så, -
- armene langs siden. Rett deg opp.
Står du helt stille, trenger jeg ikke målebånd.
Du er jammen høy, mr Farrelli.
Ut med armene.
Takk. Ned med dem.
Kona er i godt humør i dag.
Jeg hører det.
Jimmy kommer hjem i dag. Sønnen vår.
-Har han vært bortreist? -I militæret.
Utstasjonert i utlandet.
Da fortjener han en varm velkomst.
Det skal han få, også. Ikke sant, Barbara?
Bare han ikke er blitt for tynn.
Kjenner jeg deg rett, varer ikke det lenge.
Hvis gutten er blitt for tynn, mener jeg.
Mr Farrelli.
Liker du å fiske?
Jeg har dessverre ikke tid til å fiske.
Det var ikke akkurat det jeg spurte.
Rett deg opp og stå stille.
Helvete heller, Farrelli.
-Var begge der inne? -Ja.
Hvordan var det med dem?
Bra.
De venter på at Jimmy, sønnen deres, skal komme hjem.
Så det er bra.
Han kommer ikke hjem.
Han kjørte av veien ved bygrensa.
Råkjørte. Rett i elva.
I dag, av alle dager.
Er noen dager bedre enn andre for å miste en sønn?
Men han skulle komme hjem i dag.
Pass på hva du sier.
Du får bare én sjanse. Si så lite som mulig.
Skal jeg gå si det?
Unner du dem ikke et par ekstra minutter uten bekymringer i livet?
De har rett til å få vite det så fort som mulig.
Gode nyheter kan ikke deles raskt nok, -
- men vi jobber ikke i den bransjen.
Dårlig nytt haster aldri.
La dem bare glede seg til å se Jimmy.
Men de har stengt butikken -
- og er på vei ut for å møte ham.
Greit.
Møkkajobb.
-Og hvor har du tenkt deg? -Skal jeg ikke bli med?
Sitt her og tenk over forskjellen på gode og dårlige nyheter, du.
Jeg tror det ville være -
- lærerikt for meg å bli med.
Greit.
Men hold deg i bakgrunnen og klapp igjen. Lytt og lær. Oppfattet?
Jeg beklager å måtte informere dere om at deres sønn, -
- Jimmy, er omkommet i en bilulykke.
Det er ikke sant.
John?
Er det sant at Jimmy er død?
Veiene er glatte etter all regnet.
Jeg beklager.
-Hvor er han? -Han er på sykehuset.
-Jeg vil se ham. -Jeg kjører deg.
Kommer du, John?
Jimmy er død. Jeg kan ikke se ham sånn.
John?
Jimmy og jeg -
- dro ofte bort ved fabrikken.
Der kunne man fiske nydelig abbor.
Noen ganger -
- satt vi oppe hele natta.
Og snakket sammen.
Som far og sønn skal.
Ikke sant?
Den lille gutten min ...
Hvorfor kan du ikke si noe?
Jeg har taushetsplikt.
Men jeg er mora di, Frank. Du har en plikt overfor meg også.
Selv om jeg ikke har noe å fortelle, kan jeg ikke si noe.
Ærlig talt!
Grattis! Herr Mellommann. Slett ikke verst.
Takk.
Så nå vil du ha en grå bil.
Ja, bare gi den -
- full pakke.
Du har ikke funnet på dette her?
Nei, de skrev under. Rådhuset betaler.
Er det dette -
- skattepengene mine går til?
-Har de ikke annet å gjøre? -Enn hva da?
-Enn å omlakkere vrak. -Du solgte den til meg.
Ja.
Du skulle bare visst, Steve.
Visst hva da?
Jeg har taushetsplikt. Sorry.
Kom igjen. Ikke bli snørrhoven.
Jeg tror du bør sette i gang. Jeg trenger den bilen.
Altså ...
-Jeg har hendene fulle. -Med hva da? En klut?
Jeg er opptatt, selv når jeg ikke er opptatt.
Du må være utmattet. Jeg kjører inn bilen.
God morgen, Frank.
La meg vise deg til kontoret ditt.
Den er fra mr Stout, skredderen.
Og her er visittkortene dine.
Fersk fra trykken.
Så, velkommen hit, Frank.
Bare spør hvis det er noe.
Takk.
FRANK FARRELLI MELLOMMANN
Kan du ikke skifte antrekk og fikse takrenna, eller noe?
Du skjønner ikke. Jeg er faktisk opptatt.
Opptatt! Du hadde mer å gjøre da du var arbeidsledig.
Tror du ulykker har kontortid?
Man må være klar.
Disse ulykkene, -
- denne ventingen ...
Jeg tror jeg likte deg bedre med langt hår.
Selveste Mellommannen!
-Hei, Arthur. -Jeg har starta et firma.
-Rengjøring. -Grattis.
Ikke noe vanlig rengjøringsfirma. Jeg rydder opp etter ulykker.
Det går ganske bra. 500 dollar for blod.
1000 dollar for avføring.
5000 for hjernemasse.
-Du har funnet din nisje. -Eneste vekstnisje her.
-Du er jo i samme bransje. -Nja ...
Det er litt stille nå, men det vil komme et oppsving.
Og da får "dårlige tider" en helt ny klang.
Jeg rengjør ambulansene også. Måtte hyre inn en til.
-Bob Spencer. -Han ville bli mellommann.
Jeg har investert i det beste utstyret.
Legger du inn et godt ord for meg hos kommisjonen?
-Skal se hva jeg kan gjøre. -Takk. Jeg skylder deg en.
Hei.
Hva skjer?
-Ingen ulykker på flere uker. -Det er bra.
Vil jo ikke miste jobben bare fordi folk har vært heldige.
Det er jo ikke rettferdig.
Hva er rettferdig, Frank?
-Er faren din aldri på verkstedet lenger? -Nei, bare jeg.
Savner han det?
Aner ikke. Han sitter bare hjemme.
Så trist.
Han ville likt dette. Det smaker nydelig.
Takk.
Hvordan går det med den nye jobben?
Det er litt stille.
-Det er jo bra! -At det er stille?
Ja.
-At det ikke er noen ulykker. -Jo da, men ...
Man kan kanskje se på det sånn.
Har du fått kontor og sånt?
Ja, jeg har mitt eget kontor og min egen sekretær.
-Sekretær? Du ljuger! -Jeg gjør ikke det.
Blenda Johnson.
Hun henter lønsj til meg hver dag. Vanner plantene mine.
Holder styr på papirene mine. Kunne ikke klart meg uten henne.
-Det har du ikke fortalt. -Du har ikke spurt.
Men hva gjør du?
Det kan jeg ikke si.
Kom igjen!
-Jeg kan ikke si det. -Hvorfor ikke?
-Jeg har taushetsplikt, Steve. -Jeg får heller ikke vite noe.
Han sprader bare rundt i den svarte dressen.
-Noe kan du vel si? -Jeg skrev under på det.
Kom igjen! Det er bare kompisen din og mora di.
Skal jeg risikere år i fengsel for kompisen og mora mi?
Frank, er du blitt innbilsk?
-Nei! -Han har fått visittkort, også.
Visittkort? Få se.
Vis meg, vær så snill!
Jøss!
"Frank Farrelli."
-"Mellommann." -Bare behold det.
Ellers takk. Jeg vet hvor du bor.
Og jeg har ikke bruk for noen mellommann.
Mick.
En stor whisky og ...
-En liten øl. -Nei, bare ingefærøl.
Frank Farrelli er her.
På jakt etter ofre.
Drit i den taperen.
Hvem er hun dama?
Hun er ikke stamkunde her.
Skal jeg spandere en ny blå drink på henne?
Herregud, det er mrs Stout.
Som mistet sønnen sin.
Ja.
Kanskje jeg kan trøste henne.
Det er ikke morsomt. Jeg måtte si det til henne.
Det var som faen, Frank.
Har ikke du taushetsplikt?
Jo, derfor sier jeg ikke mer.
-Ta med deg røyken ut, Steve. -Kom igjen!
Ikke lag noe bråk!
Ikke noe driks på deg.
Kom igjen!
Hvilken låt vil du høre?
Det er opp til deg, kjekken.
Men jeg er svak for B12.
B12.
Det var akkurat den låta jeg hadde tenkt å spille.
-Vet du hva det betyr? -Hva da?
Det betyr -
- at vi er skapt for hverandre.
B12.
Kom igjen!
Plager det kjøtthuet deg?
Nei, du plager meg.
Hei!
Ødelegger du jukeboksen vår?
Hør på dama. Du plager oss.
-Spark den én gang til ... -Hva gjør du da, kvisetryne?
Hva faen?
Steve?
Steve!
Ring etter ambulanse!
Steve?
Håper ikke du er innblandet i dette.
Det er bestekompisen min. Det kunne vært meg.
Hva skjedde?
Han slo ham. Drittsekk!
Steve sparket jukeboksen.
Tenkte vel det skulle hjelpe.
Begge var altså delaktige, som ofte er tilfellet i slåsskamper.
Jeg slo ikke hardt.
Jeg har slått folk hardere, uten at de har dødd.
Hvem er ansvarlig, da?
Er jukeboksen ansvarlig?
Hvorfor sier aldri noen: "Jeg er skyldig"?
"Det var meg."
Hvorfor sa du ikke at han sparket den?
Trodde ikke det spilte noen rolle.
Du er ikke mellommann nå, Frank. Du er vitne. Det er noe helt annet.
Som mellommann kan du velge dine ord. Som vitne har du bare ett valg:
Sannheten.
Ja.
Ja, han sparket til jukeboksen.
Han puttet på penger, men ingenting skjedde.
Hva skjedde etter at han sparket den?
De kranglet frem og tilbake.
Bob kalte Steve kjøtthue -
- og Steve kalte Bob kvisetryne.
Det var ikke pent sagt.
Nei, men man får ikke slå ned folk av den grunn.
Hva gjør mrs Stout her?
Drikker.
Jeg ser det, Frank.
Takk for hjelpen.
Skal du arrestere meg, sheriff?
Jeg hadde ikke tenkt det, mrs Stout.
Men du syns det er upassende at jeg er her?
Det angår ikke meg.
Jeg lurte bare på om du så eller hørte noe.
Du kan godt arrestere meg, for nå bryter jeg loven.
Jeg vet at det er en vanskelig tid for deg, -
- men må du gjøre det vanskelig for meg?
Så, du har det slitsomt?
Jeg vet at mine problemer ikke kan sammenlignes med ...
Det var jeg som begynte.
Ja vel?
Hvordan det?
Jeg ba ham sette på B12.
Et godt valg, mrs Stout.
-Har du drukket? -Nei.
Kjør til sykehuset og se til kompisen din.
De opererer visst fortsatt.
Han -
- har fått store hjerneskader.
Han ligger i respirator, i koma.
Han kommer neppe til bevissthet.
Men hvis han gjør det, mot formodning, -
- er jeg lei for å si -
- at han vil være en grønnsak.
Underretter dere mr Miller?
-Bodde ikke han sammen med faren? -Jo, hans eneste familie.
Og du kjenner Steves far, ikke sant?
Klart det. Martin.
Hei. Fin dress.
Steve sa du hadde rota deg borti noe på rådhuset.
Jeg vil ikke si rota meg borti, men ...
Hva er du, da?
Jeg er mellommann.
Mellommann?
Hva gjør en mellommann?
En mellommann overbringer budskap.
Du har altså et budskap til meg?
Steve -
- ble slått ned i går.
På baren. Han hadde drukket en del.
Vent litt.
Hva sa du nå?
-Han hadde ikke drukket mer ... -Nå sa du det igjen.
-Hva da? -Du sa "hadde" om Steve.
Hvis du ser etter ham, er han hos deg på middag.
Ja, han var der.
Sitter han i bilen?
Nei, han ble slått ned, Martin.
Så si det, da.
Han ...
Steve kom seg ikke på beina igjen denne gangen.
Hva mener du med det? Ligger han der fortsatt?
Nei, sykebilen hentet ham, men ...
-Er Steve på sykehuset? -Ja.
I respirator, i koma, og det ser ikke bra ut. Sånn er det bare, Martin.
Han våkner vel igjen?
Jeg vil ikke gi deg falske forhåpninger.
Men du skal vite det -
– at du kan trøste deg med at Steve ikke lider.
Sier du at alt håp er ute?
Hvis det er tilfellet, kan du bare stikke tilbake til rådhuset.
Jeg vet det er vanskelig, Martin.
Ikke si "Martin" hver gang du åpner kjeften!
Vet du hva, Frank?
Jeg har aldri likt deg.
Du har alltid vært en medløper, uten ryggrad!
-Det er det flere som syns. -Slaget brakk nesa hans.
-Men det er ikke det verste. -Hva er det verste?
Hodet til Steve traff kanten på jukeboksen -
- da han falt.
Og hjernen hans -
- har forskjøvet seg.
Og hvis han mot formodning våkner igjen –
- blir det ikke den Steve vi en gang kjente.
Mener du ...
Som en grønnsak?
Ja.
Så nifst.
Det er ingen om bord.
Det er en hel flåte med forlatte båter.
Når rikingene ikke har råd til dem lenger, kapper de fortøyningene, -
- melder båten savnet og innkasserer forsikringen.
-Tenk om vi kunne fått vrakpanten. -Fra hvem?
Forsikringsselskapene.
Jeg mente ikke det jeg sa i sted.
Om hva da?
Om at du skulle pakke deg hjem til rådhuset. Det mente jeg ikke.
Det gjør ikke noe.
Du er en god mellommann, Frank. Det skal du vite.
Og ...
Jeg er glad for at det var du som fortalte meg det.
Er noe som plager deg, Frank?
Nei.
Det ville ikke vært så rart.
Ikke alle kunne taklet en jobb som din.
Syns du jeg ser ut som en -
- som kommer med dårlige nyheter?
Vel, -
- jobben din går ut på å formidle dårlige nyheter.
Men jeg kan ikke si at jeg kan se det på deg nå.
Ok.
Det er bra.
Hvordan går det med Steve?
Han bare ligger der.
-Tror du han kommer til å våkne? -Aner ikke.
Men jeg er der for ham.
Uansett.
Det er snilt av deg, Frank.
Du vet, jeg har bursdag -
- midt på sommeren.
Steve var alltid den eneste som kom på festen min.
Det var bedre tider da, så de fleste reiste bort i juli.
Men Martin og faren min -
- så aldri noen grunn til å ville forlate Karmack.
Ja ...
Er alt håp ute for ham?
Faren hans håper fortsatt.
Han sitter der døgnet rundt, men det merker ikke Steve.
Det ville vært synd om han skulle ligget der helt alene.
Alle sørger på sin måte.
Sant nok.
Noen ganger lurer jeg på -
- hva ulykker egentlig er.
Det bør du i hvert fall ikke si til kommisjonen.
Nei.
Sikkert ikke så lurt.
-Du tenker mye, Frank. -Ja.
Det er derfor jeg får så mye ut av rapportene.
Granske dem, sammenligne dem ...
Kanskje en dag -
- vil noen lese mine rapporter.
Og få noe ut av dem.
Jeg liker å prate med deg.
Men jeg vil ikke ha en mann som tar med seg jobben hjem.
Han leet på venstre øyelokk i morges.
Det er bare hevelsen, Martin.
Hva vet du om det?
Han er borte.
Steve er borte.
Kanskje det er noe inni der som føler noe.
Det er ingenting der inne.
Du kan like gjerne dra ut kontakten, Martin.
Dra ut kontakten?
Hva snakker du om?
Slå av maskinen og gi slipp på ham. Som den båten uten kaptein.
Steve?
Steve.
Er det noe kaffe?
Skal du ikke hilse på mora di?
Klart det. Hei.
Hvor har du vært?
Raker deg ikke.
-Jeg satt oppe hele natta. -Det trengte du ikke.
Du kunne ringt.
Jeg har ikke sovet et blunk.
Med tanke på alle ulykkene som skjer i byen.
Og jeg aner ikke hvem du omgås lenger.
Hallo?
Ja.
Jeg kommer.
-Hvem var det? -Pastor Nielsen.
-Hva ville han? -Jeg må stikke.
Fint.
Veronica Mills og Marion Perkins. Bare 18 år gamle.
Hva gjorde de på togskinnene midt på natta?
Det vet vi ikke.
De ble slept flere hundre meter under toget.
De er så ille tilredt at de nesten ikke er til å kjenne igjen.
Sheriffen er på åstedet og legene står klare.
-Hvem skal vi underrette først? -Vi tar én hver.
-Hallo. -Hei.
Hvorfor dro du bare?
Ville du ikke våkne alene?
Fikk du inntrykk av at du ikke var velkommen?
Nei, det er bare ...
Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Du hadde ikke trengt å si noe som helst, Frank.
Skynd deg, nå. Få det overstått.
De har blitt funnet.
Hvor da?
Nede ved jernbanelinja.
Hun Veronica er en dårlig innflytelse. Jeg har aldri likt ...
Margaret, hold opp.
Det er datteren til vennene våre du snakker om.
Dette handler om henne også.
Unnskyld.
Ingen årsak.
De ble truffet -
- av toget.
Hva skjedde?
Veronica Mills antas -
- å ha blitt drept momentant.
-Og Marion? -Marion lever.
Gudskjelov!
Men hun ble -
- meget alvorlig skadet.
-Hun er på sykehuset ... -Jeg vil se henne. Nå!
Margaret ... Margaret!
Å være så dumme.
Hvorfor gå på skinnene i mørket? Jeg fatter det ikke.
Folk gjør mange ufattelige ting.
Men de må ha visst at toget kom akkurat da, ikke sant?
-Kanskje de gjorde det. -Gjorde hva da?
Trodde ikke du ville ha en mann som tok med seg jobben hjem.
Vi er på bowlingen. Du kan si det her.
Kanskje de var der fordi de visste det.
Kaffe.
-Frank ... -Helvete heller.
-Så du fikset jobben til Farrelli. -Gi deg, Bob.
Du hadde nok minst én finger med i spillet.
Slutt.
Før tålte du en spøk, Blenda.
-Hvordan går det ellers? -Bra.
-Lenge siden sist. -Det er derfor det går bra, Bob.
-Og Steve? -Hva med ham?
-Har han våknet ennå? -Nei.
Jeg får besøke ham. Han kjeder seg nok.
Faren hans er der døgnet rundt.
Han trenger ikke besøk. Særlig ikke av deg.
-Gå nå. -Og du har endelig fått deg dame.
-Har jeg det? -Ikke bry deg om ham.
-Stikk, før dette ender med ... -Eier du stedet?
Nei, men det gjør jeg. Kom.
Ja da, jeg var på vei.
Har du hørt, Farrelli? De skal kaste jukeboksen på dynga.
Den fine, gamle jukeboksen.
Den virker ikke uansett, kvisetryne.
Vet du hva, Farrelli? Alt sammen er din skyld.
Din jævla skyld.
Du er en ulykkesfugl, Farrelli!
Kanskje vi bare skal dra?
Ja.
Tror du Grand noen gang vil åpne igjen?
Jeg vet ikke.
Hadde vært hyggelig å dra på kino sammen.
Syns du det?
Ja.
Du må ha sett masse filmer da faren din jobbet der.
Ja.
Jeg var bare barnet, men ...
Ja, jeg savner det.
Ham.
Jeg har ikke vært der inne siden ...
Vil du bli med opp?
Jeg må ordne noe til i morgen, så ...
Greit.
Fin skjorte.
Jeg burde gitt ham en på tygga.
Det var det jeg burde.
Hallo?
Ja, det er han.
Det er til deg. Det er sheriffen.
Hallo?
Ja vel.
Ja.
Takk.
Lurer på hvordan han visste at du var her.
Ja.
Jeg må stikke.
Ja vel.
Hvordan går det med Marion?
Mora hennes bare sitter der.
Nekter å forlate rommet.
Martin Miller gjør det samme. Det kan være god støtte.
Kan det?
Hvordan da?
-Det er bare godt å vite at ... -Marion vet det jo ikke.
Vet du hva mora hennes sier?
Hver dag sier hun at Marion leer på øyelokket.
Man vet aldri. Martin Miller sier det samme.
Men dattera vår har ikke noe ansikt.
Han satt i stolen ved siden av senga til Steve.
Jeg trodde faktisk han sov.
Men døden kom neppe som noen overraskelse.
Han etterlot et brev til deg.
Greit. Takk.
-Martin er død. -Er Martin død?
Ja.
Og jeg har arvet boet hans.
Jeg fikk garasjen og huset ...
-Kanskje jeg flytter inn der. -Steve er ikke død ennå.
Jeg arvet ham også.
Takk.
Steve var helt rå i friidrett.
Den gang det fortsatt ble satt rekorder i Karmack.
Kunne du tenke deg å bo her?
Tror du noen har lyst til å bo her?
Hvis vi setter det i stand kan det bli koselig.
Kanskje Martin døde -
- for å slippe -
- å trekke ut kontakten.
Og siden han etterlot alt til meg, -
- må han ha skjønt at Steve aldri ville våkne igjen.
Vil du ha meg der?
Ja.
Nå har vi -
- begravd Martin.
Eller, vi spredte asken hans i elva.
Som han ønsket.
Men ...
Jeg vet ikke helt hva jeg skal gjøre med deg.
Skjønner du?
Kanskje du kunne hjelpe meg litt?
Det er greit, Frank.
Så du det?
Nei. Hva da?
Leet han på øyelokket?
Ikke det jeg så.
Jeg tror kanskje han gjorde det.
Greit, men jeg så det altså ikke. Jeg ville løyet, hvis jeg sa det.
Steve ville aldri ønsket å ligge der sånn.
Det er ikke -
- en mann verdig.
Vi forlenger døden, ikke livet hans.
Du gjorde det rette.
Det var unaturlig å holde ham i live.
Vi gjorde det rette.
Ja, selvsagt.
Jeg har ...
Jeg har bestemt at Steve -
- skal kremeres.
Og asken skal spres i elva.
Samme sted som Martin.
Greit. Men det er fortsatt ulovlig.
Vi kan bruke urnen til Martin.
-Han trenger den ikke lenger. -Nei, det sømmer seg ikke.
Mine herrer, de trenger oss i det andre rommet.
Blir du hos ham?
Marion.
Hvor er Marion?
Du er Marion.
Du er bare forvirret.
Jeg vil ha mamma.
Jeg vil bare ha mamma.
Jeg er mammaen din, Marion. Du er bare forvirret og sliten.
Jeg vil ikke ha deg her, mrs Perkins.
Det har skjedd -
- en misforståelse, mrs Perkins.
Av verste sort.
Mrs Perkins, kan vi bare ...
Jeg vil bare ha mamma.
Vær så snill.
Nå blir det bråk. Vi blir alle gjort til latter.
-Vi må prøve å begrense skaden. -Men hvordan kunne det skje?
Mrs Perkins har fått noe beroligende og blitt lagt på et eget rom.
I morgen underretter jeg mrs Perkins. Frank underretter Veronicas foreldre.
-Så må vi grave opp Marion. -Og jeg må gjenta hele begravelsen.
-Det er det minste av våre problemer. -Greit, da går vi inn igjen.
Og hvis hun kunne våkne, -
- hva med Steve?
Kanskje han prøvde å si noe. Kanskje han lå der -
- og tryglet for livet.
Ikke sant?
Har du noen gang sett havet?
Nei.
Ikke jeg heller.
Mr Mills?
Det er skjedd en utvikling i saken.
Hvilken sak?
Saken til datteren deres.
Hva er det du sier?
Saken har tatt en ny vending.
Til det bedre.
-Til det bedre? -Ja.
Veronica -
- hadde jakka til Marion.
Og Marion hadde hettegenseren til Veronica.
De byttet klær.
Og nå -
- venter datteren din på deg på sykehuset.
Mr Mills?
Forstår du hva jeg sier?
Jeg tar over herfra, Frank.
God morgen.
Etter dere.
-Skal jeg ...? -Ellers takk, Frank.
Inn til høyre her.
Hører du det?
Hva da?
Jeg hører musikk.
Og stemmer.
Nei.
Jo, kom og hør.
Kinoen har vært stengt i årevis.
Har du nøkkelen?
Nei.
Den døra er stengt, Frank.
-Vil du fortsette som mellommann? -Gjerne, hvis det er bruk for meg.
Vi er jo underbemannet for øyeblikket, -
- så vi har ikke noe annet valg.
Si meg, Farrelli, -
- hvilket besøk har gjort størst inntrykk på deg?
Steve Miller.
Hva var det med ham?
Det gjorde størst inntrykk og var vanskeligst.
Mener du da du fortalte Martin at Steve lå i koma?
Nei, da jeg måtte slå av bryteren.
Måtte? Var det noen som tvang deg, Farrelli?
Nei.
Gjorde du det for Steve?
Det var jeg som måtte gjøre det.
Å skru av Steve kan ikke regnes som arbeid.
Det ble gjort i fritiden din.
Du må greie å holde orden på tankene.
Eller så må vi finne en annen.
En annen?
Bob Spencer søkte også på stillingen.
Det var jo han som slo Steve!
Alle kan gjøre feil.
Det var alt, Farrelli.
Hvordan gikk det?
Sånn passe.
-Sånn passe? -Ja, sånn passe.
Men du beholder jobben?
Er du sint på meg?
Jeg er ikke sint på noen.
Men du er sint nå.
Nei, de er sinte på meg.
-Hvem? -Kommisjonen.
De har hundset meg i tre kvarter.
Men du er fortsatt mellommann?
Ja, de sier så.
Inntil videre.
De tester deg bare, -
- for å se om du er sterk nok.
-Ikke alle klarer det. -Jeg gjør mitt beste.
Og det er ikke lett.
Uansett ...
Kanskje vi kunne sette i stand huset til Steve?
Hvorfor det?
Det er jo ditt nå. Vi kunne bo der til sommeren.
Kanskje.
Det føles ikke ...
-Riktig? -Ja ... Nei.
Alle vet hvor vanskelig det med Steve var.
Hvem sier det var vanskelig?
Jeg gjør det.
Vil du vite hvordan det var?
Du så ikke på engang. Det var altfor lett. Det var bare ...
-Vær så snill, Frank. -Vil du se det igjen?
Ser det vanskelig ut?
-Nå er du stygg. -Stygg? Jeg som trodde jeg var sint.
Unnskyld.
Farrelli, nå synger du på siste verset.
Siden dere dreit dere ut.
De byttet jakker. Ikke engang foreldrene kunne se forskjell.
Det kunne vært verre, Farrelli. Dere kunne begravd jenta som levde.
Herr Mellommann. Gode nyheter?
-Du skylder meg en tjeneste. -La du inn et godt ord for meg?
Ja, jeg har holdt min del av avtalen.
Hva kan jeg gjøre for deg?
-Slå ned Bob Spencer. -Hvorfor det?
-Fordi han slo ned Steve! -Men han jobber for meg.
-Så, du vil bryte avtalen? -Hvorfor gjør du det ikke selv?
Jeg jobber for kommisjonen. Det er upassende.
Holder det med en ørefik?
Er det en fair pris for Bob Spencer?
Jeg er arbeidsgiveren hans!
Greit, da.
-Det er vel bedre enn ingenting. -Og jeg skal si det var din idé.
Hallo?
Hva mener du med "galt"?
Hvor er du?
Nei, jeg vil ikke snakke med Bob.
Greit.
Ja, jeg kommer.
Hei. Hva skjer?
Han er død, Frank. Bob Spencer er død.
-Hva har du gjort? -Vi er to om dette. Du ba om det.
-Å drepe ham?! -Tror du jeg gjorde det med vilje?
Hva skjedde?
Jeg ba Bob komme hit.
Han trodde sikkert det var en jobb.
Så han kom.
Spurte hva det gjaldt.
Jeg sa at Frank Farrelli hadde bedt meg gi ham en ørefik.
Så slo jeg.
Det var ikke hardt, men han ble sur og slo igjen. Hardt.
Han slo meg med knyttneven. Hardere. Så jeg måtte forsvare meg.
Plutselig kom det en jamrende lyd og han falt død om.
Nå må vi holde hodet kaldt.
Vi må kvitte oss med ham.
Greit.
Kom.
Helvete!
Jeg syns jeg så et lys.
Hvor da?
-I vinduet. -Umulig. Det er ingen der.
Føkk deg, Farrelli! Nå som alt endelig begynte å ordne seg.
Hva faen?
Det er B12.
Kom igjen!
Klokka er nesten tre om natta.
Hvor har du vært?
På hotellet.
Har du ikke hørt? De åpnet for et weekendseminar.
For alle idiotene som vil besøke Karmack?
Alle de idiotene legger igjen masse penger.
Har du ikke hørt det, heller?
-Hva er det med deg, Frank? -Ikke noe.
Bare du ikke har innyndet deg hos dem.
Innyndet meg?
-Hva mener du? -Du vet.
Nei, jeg vet ikke. Det må du forklare.
Ved å skravle i vei, -
- som du alltid gjør.
Hva skulle jeg snakket med dem om?
Aner ikke.
Meg?
Deg? Hvorfor skulle jeg snakke med noen om deg?
-Ville det vært så rart? -Ja, faktisk.
Jeg syns du burde gå legge deg.
Og hvor har du vært?
Hvor tror du?
Det stinker bensin av jakka di.
-Jeg dro innom verkstedet. -Hvorfor det?
Det er jo mitt verksted nå.
Har du forresten sett Blenda?
-Det lurer du sikkert på. -Bare si det.
Jeg kan røpe såpass at hun var innom tidligere.
Her? Hvorfor det?
Det kan jeg ikke si.
-Hvorfor ikke? -Det er hemmelig.
-Du kan ikke holde på en hemmelighet. -Det vet du ingenting om!
Men hun er en fin pike. Vær snill med henne.
-Sa hun at jeg ikke er snill? -Hva er det med hånden din?
Har du vært i slåsskamp?
Jeg slåss ikke.
Hva har du gjort, da?
Jeg dro bare innom verkstedet.
Jeg holdt på å flytte på noe ...
Og jeg skar meg.
-Si det nå, mamma. -Det skal være en overraskelse.
-Jeg liker ikke overraskelser. -Nei, men du blir glad for denne.
Gjør jeg?
-Hun gjør bare det du ville. -Jeg har ikke bedt henne om noe.
Hun kom for å låne støvsugeren. Og jeg burde ikke si det, men ...
Hun kontaktet bartenderen.
Han hentet jukeboksen fra dynga -
- og kjørte den til det nye huset ditt.
Hun ville overraske deg med et nyvasket hjem og musikk.
Ikke si at jeg har fortalt det. Lover du?
Du ser sliten ut, Frank. Kanskje du burde legge deg.
Hei.
Har du hørt?
Nei, hva da?
Huset til Martin, det vil si ditt hus, har brent.
-Fikk de slukket den? -Det var ikke noe mer å brenne.
-Bortsett fra ... -Kan vi komme inn, Frank?
Vi tror det var noen der ute.
Hvem da?
Vi tror Bob Spencer satt på verandaen.
Hvorfor skulle han vært der?
Det kan vi ikke være sikre på, før ...
Hvis Bob har familie, vil jeg underrette dem.
-Det trenger du ikke. -Jeg er mellommann. Det er jobben min.
Frank!
Denne gangen er det du som skal underrettes.
Du vet at Spencer og Blenda var i et forhold.
Ja, kanskje, men ...
De hadde hatt et forhold. Så ble du og Blenda et par.
Så kanskje han dro dit for å ...
Ta hevn, på en måte.
Husk at dette blir mellom oss til identifiseringen er på plass.
-Er dere ikke sikre på at det er ham? -Nei, ingenting er sikkert.
-Vi vet ikke engang om det var andre der. -Andre?
Ja.
Det er nok løse tråder -
- til å veve et flyvende teppe.
Og vi vil ikke dumme oss ut igjen, ikke sant?
Hva slags løse tråder?
Tja, hvordan brannen oppsto.
Vi har en bensinkanne og en støvsuger og en ...
Jukeboks.
Koblet til en defekt skjøteledning, så vidt vi kan se.
Kanskje det var noe galt med det elektriske.
Men det vet vi ikke ennå.
Kan jeg spørre deg hvor du var i natt og i går natt?
Er jeg mistenkt?
Huset mitt brant akkurat ned. Det er forferdelig.
Jeg må spørre.
Jeg kommer til å spørre samtlige levende vesener -
- hva de gjorde, så, hørte, luktet og drømte i natt.
Hva har skjedd med hånden din?
Skar meg på et glasskår.
Det er ikke det verste som har skjedd i kveld.
Vi er fryktelig lei for det, Frank.
Er det noe vi kan gjøre, -
- må du bare si fra.
Takk. Det setter jeg pris på.
Vi tar det bare som det kommer, Frank.
Vi har forresten bedt om assistanse.
Kriminalteknikere og den slags.
Vi tar ingen sjanser etter det med jentene. Vi holder deg informert.
Frank?
Hva har du gjort?
Svar meg, Frank.
La meg være, for faen!
Bensinen.
-Det luktet bensin av deg. -Fordi jeg dro innom verkstedet.
Og hva hvis jeg sier -
- at jeg ikke tror deg?
Hvorfor skulle du ikke tro meg?
Jeg trodde ikke på deg den gangen, heller.
Bare så du vet det.
Når da?
Da faren din døde.
Det var ingen ulykke.
Men det var jo det.
Mamma?
Jeg lekte bare i hagen.
Ikke sant?
Jeg rørte ikke den stigen, jo, kanskje, -
- men det var ikke fallet som drepte ham.
Det var ljåen i gresset.
Det var ingen ulykke.
Jeg så hva jeg så.
Men det var en ulykke.
Det var det, mamma.
Og nå er jeg blitt rammet av en ny tragedie.
Frank.
Jeg ...
Jeg vil ikke -
- ha noe mer -
- med deg å gjøre.
Mamma?
Norske tekster: Nick Norris