Detta har hänt...
Jag friade nästan till Loretta i LA, men avstod.
- Varför då? - Ett misslyckat äktenskap,
det känner man väl till, men två stycken
då börjar folk ställa frågor.
Tänk att du trodde att jag dödat din vän!
Jag kan inte ens ta kål på den här ögoninflammationen.
Sazz ringde Bev Melon och sa att det var problem med filmen.
Direkt efter det sköts hon.
Nån i filmteamet dödade Sazz för att dölja filmproblemet.
Det mest geniala regissörsteamet, the Brothers.
De tre ska vara med på fotot också.
Det är tajmningen.
Om det ska funka måste den som sköt från Västra tornet
hinna tillbaka hit, städa av brottsplatsen
och göra sig av med kroppen på 12 minuter.
- Hur gick det för mig? - 38 minuter.
- Va? - Vad är det jag står på?
- Det känns som flugpapper. - Det är en klibbmatta.
IGENMÅLAT FÖNSTER
...på klibbmattan matchar det hemma hos Dudenoff.
Mördaren var på produktionskontoret,
och är troligen med på fotosessionen också.
Det var inte en mördare, utan två.
En som sköt, och en som städade.
Du har helt rätt. De kan ha gjort det.
Var är den andra Brothers-systern?
Jösses, de är skjutna!
Det ni nu ska få se är en anklagads vittnesmål
men på vårt modersmål,
filmens eget språk.
Filmen utgår från många vinklar,
kameror och linser för att ge er ett multidimensionellt perspektiv
så som bara kameror kan.
Tawny och jag fick vår första kamera när vi var nio.
Och börja.
En Sony DCR-VX1000.
Pygmalions förlust (2003)
Vi sparade alla våra pengar men de räckte inte.
Alltså stal vi den.
Vår estetik hörde hemma i skärningspunkten mellan voyeurism och kroppsskräck.
Av nåt skäl passade vi aldrig in i högstadiet.
Den spruckna svanens sång (2010)
Inte nu igen.
De är så knasiga.
Nej.
Sen träffade vi vår filmlärare, och våra liv förändrades.
Han sa att vår knasighet skulle ge oss framgång.
Det enda vi skulle...
Fortsätt filma.
Om det är det enda ni lärt er, så är det detta.
Grundläggande om film 101
Ta er kamera och filma världen, fånga rubb och stubb.
Censurera aldrig nånsin er själva.
Se aldrig bort.
Såvida det inte är en solförmörkelse eller en Medusa
eller den gång jag häftade ihop era prov med min skjorta.
Allvarligt talat... låt kameran gå.
Fastän det är mitt i kaos.
Kaos kan vara av godo.
Kaos kan vara konst.
Det tog vi till oss.
Jösses, de är skjutna!
Oliver!
- Se till att få ut mig! - Det kom därifrån.
- Den här vägen! - Precis där.
Det är Glen. Han lever.
Vilken Oliver är det?
Zach?
Den tog i fettet.
Okej. Så här. Lägg tryck på det.
Oliver, nej!
- Är det slut nu? - Han är okej.
Akt ett: Den utlösande händelsen.
Taxi!
Kör bara!
Kör oss till Upper West Side.
Vart som helst som inte är SoHo.
Klarar de sig, de andra?
Det måste de.
Ingen mer få dö på grund av oss.
- Herregud. - Såg ni Tawny när skottet gick av?
Nej, jag såg bara en blixt framför mig.
Jag var ett sånt vackert barn. Begåvad, redan då.
Oskyldig och väldigt duktig.
Vad tänker ni nu? Blev Tawny träffad?
Var Oliver måltavlan?
I så fall kan skottet mot Sazz ha varit avsett för mig.
Vem vet, kanske Mabel står på tur?
- Ni är alla måltavlor, alltså. - Varför filmar du, Howard?
Jag sköter dokumentären och är talangscout.
Systrarna Brothers sa att jag skulle låta kameran gå.
Mördarna?
- Ut ur taxin! - Vi är ju inte ens i city.
Vänta. Jag jobbar åt er istället. Åt helsicke med systrarna Brothers.
Händer det er nåt är detta polisens bevismaterial.
Okej, fortsätt filma, då.
Men helst min vänstra sida. Högre vinklar.
- Okej. - Och inget i profil.
Jösses.
Varför skulle systrarna Brothers äventyra sin egen film med att döda Oliver?
Det är inte logiskt.
Det är helt logiskt. Det är bara vi som inte förstår det.
Kolla, mina berömda grannar som har sabbat hela huset.
- Uma, akta dig. Jag känner mig aggressiv. - Kolla här.
Tack vare er har de installerat kameror överallt om vi skulle bli mördade.
Man kan varken fjärta eller stjäla en blaska utan att nån ser det.
- Dra åt helvete. - Ingen skjuter ner rätt personer.
Vi hittar ett säkert gömställe.
Eftersom nån blev dödad i din lägenhet
och skottet kom från min, tror jag hemma hos Oliver.
Min lägenhet är minst mordbenägen. Jag har även de bekvämaste möblerna.
Om inte skytten har ihjäl mig gör Charles soffa det.
Mördare i huset.
Tryck på stäng.
- Ja, jag ska. - Skynda dig, Oliver.
Tryck så mycket ni vill, men knapparna
har inte funkat sen Lagen om Handikappade kom till 1990.
Vi kan dö när som helst. Dina fakta måste bli lite skojigare.
SÄSONG FYRA - AVSNITT SEX BLOW-UP – FÖRSTORINGEN
Herregud, systrarna är i huset.
Och otäckt lugna. Leker de med oss?
Vet inte. De är som späckhuggare med sina byten.
Späckhuggare är inte riktiga valar.
- Bättre. - Mår du bra, Oliver?
- Du verkar lite upprörd. - Jag? Upprörd?
Verkar jag upprörd?
Inte vet jag. Kanske för att jag nästan dog idag!
Herregud. Jag dog nästan idag.
Där låg jag, helt okej, mellan två blödande personer,
och tänkte bara på Loretta.
Varför lever jag en enda sekund till utan mitt livs kärlek hos mig?
Hej.
- Jag är bara en hela massa att ångra. - Här är en hel massa bourbon.
Men du, då, Charles? Vad ångrar du?
- Jag? Inget, egentligen. - Jo då.
Du ska få ett tips. Annonskampanjen du gjorde för sackarin.
Du slängde iväg en underlig blick varenda gång du fick chansen att ta notan.
- Den gången du blev kär i Jan. - Sant.
Men hon tipsade oss om Baked by Melissa, och det stället älskar vi ju.
Ja, det gottgör ju alla seriemord.
- Fast kanelbullarna är så goda. - Ja.
- Jisses. - Öppna inte!
- Herregud! - Åh nej!
Jösses.
Hon ringde där nerifrån.
- Kom igen nu. Vad har jag sagt? - Tack gode gud.
Jag hade ett villkor. Ett enda villkor.
Låt inget hända Galifianakis.
Nån försöker mörda oss, inspektören. Mörda mig.
Som den som velat döda er i tre år kan jag förstå det.
- Grovt. - Hur mår Zack och Glen?
Stubbins är stabil, men medvetslös.
Kulan strök plattan i huvudet och avvek mot "Gali-fine-nakis".
Men ingen fara, den skadade inga organ.
Nej då. Den satans turgubben av underbart manna-kött.
- Vad är det nu? - Låtsas bara som att jag inte finns.
Åh nej, så går det inte till. Stäng av det där.
Stäng av den där skiten!
Du borde gå och gripa systrarna Brothers.
Tawny har stövlar med avtryck som matchar det hemma hos Dudenoff.
- Exakta samma stövlar? - Jaha... du driver med mig.
Jag behöver nåt mer än likadana stövlar för en husrannsakan.
Jag såg Tawny med ett långt svart fodral precis före skottet.
- Kanske mordvapnet är däri. - Hitta det, då!
Okej. Nu igen.
Glöm inte att jag gömmer en härinne också.
Behöver inte se min syster ta en handtralla.
Det skulle ju göra filmen barnförbjuden, äntligen.
Hör nu, min lilla husockupant: Dudenoff är icke i Portugal, nej då.
Han har löst in sin sjukpenning på en bodega på 125:e gatan.
Är Dudenoff i New York?
Och även när Sazz blev mördad. Han har nåt med det här att göra.
Vad har Dudenoff ihop med systrarna Brothers?
Kom igen. Systrarna Brothers, Dudenoff, Freddy, Chucky, Jigsaw.
Jag bryr mig inte. Nån är definitivt ute efter er.
Ni kanske ska fundera på att flytta till Portugal.
De vill att jag går tillbaka till brottsplatsen.
Nån mer har tydligen fått syn på
ditt förlupna ex, Jan Bellows, i stan.
Lyckliga jag får ta hand om det.
Charles, den här är till dig.
Krematoriematerial S. PATAKI - BEVIS
Det här är Sazz Patakis kvarlevor.
Jag trodde det kändes bättre för henne att vara med dig
än att stå på nån hylla i våra bevismagasin.
Jag lägger det i min glasburk. Tack.
Hör ni, var nu inte hjältar allihop, okej?
Jag har ingen lust att identifiera era kroppsdelar.
- Hör ni det? Va? Fan! - Ja, ja...
Howard, kan du stänga av kameran?
Visst, du gav ju sorgearbetet ett ansikte, men...
Just det. Förlåt.
Bev Melon har just sammankallat till krismöte däruppe.
Ska vi gå dit upp?
Nej, vi håller oss från systrarna och lämnar stan.
Vi kan inte fly.
Vi måste få veta varför systrarna Brothers vill se oss döda.
- Avundsjuka på min talang? - Jo visst.
Rob Reiner skar av mina bromsar,
och gjorde en Thelma och Louise på mig, när han stal min Bleka dödens minut.
Charles, vi går dit upp, och låter Howard filma oss hela tiden.
- Då går vi säkra. - Bra idé. Ingen blir dödad på film.
Googla inte "nån dödad på film".
Vi löser fallet, räddar våra liv och hämnas Sazz.
Bra. Jag går upp och letar efter gevärslådan.
- Men låt kameran gå. - Jag får göra mitt idag.
Med våra liv på spel
är det en kamp mot klockan för att lösa fallet och få rättvisa.
- Du ska strunta i kameran. - Den älskar mig. Det vore ju fel.
Putnam!
- Ni är här. Vi har så många frågor. - Jag fattar.
Ett: Har närheten till döden ökat er livskänsla?
- Absolut. - Jo då.
Försiktigt. Kameror. Vi har kameror.
Trina, Tawny, jag jobbar åt dem igen, men det är oviktigt.
Inget att mörda för.
Okej, allihop. Cirkulera nu.
Kom in.
- Jag tror nog ni alla... - Ursäkta.
...har hört om vår lilla vapenincident vid fotograferingen,
men jag kan försäkra att för det första, har polisen tagit hand om det.
Och för det andra påverkar det inte produktionen...
- Ursäkta mig. - Herregud. Så irriterande.
Var var jag?
Jo, jag har just kommit tillbaka från sjukhuset
och Zack bad mig att sända er ett pyttelitet meddelande
om att "The Show must go on".
Jag vill inte vara med i filmen, och då hotade hon att stämma mig,
och drog sen ut röret ur armen på mig och sög ut det smärtstillande medlet
ur droppet som om det vore Capri-Sun!
Just det. Och Heather, snälla.
Ni måste alla skriva under på att jag inte hålls skyldig till nånting.
Hon ger er pennor om det går bra, och jag känner mig lite sliten
och går och tar en tupplur. En liten tuppe-lupp-lur.
Där är vapenlådan.
- Zooma. - Okej.
Förstora!
- Fick du med den? - Jag zoomade.
Jag går och kollar Marshall. Leta upp lite skit om systrarna Brothers.
Bra. Gå och spill teet på honom.
Vänta, det är inte korrekt... Det är nånting med...
Nej, men det är nära. Nånting med te och att spilla.
Åh, det gör mig tokig.
- Spill teet på honom! - Bingo!
- Ja. - Spill teet på honom.
- Spilla te. - Där satt den.
- Orkar du med allt detta? - Hej.
Två personer är skjutna, och vi ska se ut som om det regnar.
Hur mår Oliver?
Folk tror ju att mördaren ville åt honom.
- Det är så knäppt. - Ja.
- De enda som inte tycks påverkade är... - Tvillingarna.
Bortom deras normala attityd av avskärmning.
Tror du de är misstänkta?
Jag är inte så överraskad. Har du sett deras studentfilm?
Ja.
Oliver, skynda dig. Vi har startat filmen.
- Vad har jag missat? - Massor, den är så konstig.
Den heter Vanhelgandet av Alice.
Det handlar om en gammal konstnär och två enäggstvillingar
som han har gjort av lera, och så blev de levande.
Det var alltihop i första scenen.
Han är deras skapare och de följer blint hans vilja.
Det står väldigt klart.
Och det finns nåt slags anti-socker-budskap.
- Ja, skapare. - Ja, skapare.
Vi följer blint din vilja.
Säg till så sänker vi vår klinga
- i dina fienders kött. - i dina fienders kött.
Gå, och spill lite blod i mitt namn, flickor.
Vince Fish?
Akt två: Att gå till handling.
VÄSTRA TORNET
Besökare!
- Hej. - Hejsan.
Hade du inte ditt röda öga på andra sidan sist...
Det hoppar. Kom in.
Rudy och jag leker just med vår nya leksak.
Vi hittade den på en utförsäljning efter en gammal tant.
Hon stod och väntade på bussen och skötte sig själv.
- Så pang! - Halshuggen av backspegeln
- på M86:ans buss. - Pang!
Bussen stannade inte för den var full, och det kom en ny precis bakom.
- Herregud. - Men turligt nog så fick vi en drönare.
- Den funkar, och är kameraförsedd. - Vad är det med kameran?
Vi filmar bara några bakom kulisserna-bilder för filmen.
Jag älskar film.
"Jag har förlorat min hand. Jag har förlorat min brud."
"Johnny har sin hand."
-"Johnny har sin brud." -"Johnny har sin brud."
Sen säger Cher Bono: "Äsch, skärp dig!"
Det är ur Mångalen, Mabel. Den borde du se.
Jag har nog sett tillräckligt.
Vi såg nyss en annan film. Vanhelgandet av Alice.
- Jag var med där. - Vi såg det.
Vi visste inte att du var en skådis.
Eller att du kände systrarna Brothers.
Åh, sa vi inte det? Vi tog lektioner hos Dudenoff allihop.
- Vid olika tidpunkter. - Var han er...
Filmlärare. Jag var ingen vidare skådespelare.
Nej då, jag gjorde honom bara en tjänst.
Han sa att jag hade vibbar av vanhelgande.
Men den här snubben! I en mr Spielberg-film.
Catch me if you can. Jag spelar en agent hos Tom Hanks.
Efter 1:07 i filmen kan man se mig längst bort i ett bås prata i telefon.
- Jaså? - Ja.
Sen reste han sig och gick mot herrarnas.
Men Leo DiCaprio fick det bortklippt. För hotfullt.
Jag glodde in i kameran också.
Det finns alltså ett samband mellan systrarna Brothers och Dudenoff.
Ja. Han gjorde dem faktiskt. Det var hans favoriter.
Han bjöd in dem till Oh Hell-kvällarna och de slickade hans skosulor.
"Vi älskar inte vår pappa. Var vår pappa, Dudey."
- De gjorde vad som helst för honom. - Okej, Rudy. Bra.
Kom igen nu, gnäll inte. Det är under din värdighet, eller hur?
Kom, hjälp mig peta upp fönstret
så att vår drönare kan åka på sin jungfrufärd.
Hörde ni det där?
Dudenoff har gjort dem, och gett dem liv.
De följer hans vilja, precis som i filmen.
Herregud, har de mördat åt honom?
- Marionettmästare. - Vänta, vi måste sakta ner.
Vi vet ännu inte varför de vill döda oss.
Vi borde nog se färdigt på Vanhelgandet av Alice
innan hela vår teori vilar på den.
Gör det du, jag ringer Loretta
medan jag ännu känner mig levande nog att klara det.
Hon är nog färdig med inspelningen nu.
Klockan är över fem, det påverkar inte min innestående telefontid.
- Sånt har väl inte funnits på 15 år, va? - Jaså?
Det har ingen sagt till mig. Jag var så noga med minuterna.
Kommer du, Charles?
Jag vill ändå titta i gevärslådan.
Den är på kontoret. Hur kommer du in utan att bli skjuten?
- Så där ja. - Genom fönstret.
Typ, 15 våningar upp.
Oroa dig inte.
Jag har vänner på höga positioner.
Kameran går.
Tror du att du kan komma in på systrarnas kontor utan att nån märker nåt?
Absolut.
Jag smyger. Som en afrikansk leopard i Serengeti.
Tyst, skicklig, exakt.
Jag visste att de där systrarna är sjuka. De filmar döende djur.
De tuttar eld på saker.
När de äter äpplen tuggar de i sig alltihop.
Kärnorna, skaftet, det lilla klistermärket.
Jag hade en faster som åt nätmeloner som äpplen.
Forskarna fick betalt för att studera hennes tänder.
Det var inte dåligt.
Kom igen nu. Nu lyfter vi.
- Ta det försiktigt på väg uppåt. - Jag kan det här.
Jag kan det.
Jag kan det!
Har ni nån aning
om varför systrarna Brothers ogillar mig, Oliver och Mabel?
Vem vet nånting om de där två?
Halvvägs framme.
Dudenoff lär vara hemma igen.
- Vadå? - Va? Nej.
- Vadå? - Omöjligt.
- Var har du hört det? - Du har tagit fel.
Dudenoff skulle inte komma hit utan att säga hej.
- Se upp, Vince! - Jag kan det här.
Jag kan, nej, nej. Jag har det.
Jag kan det här.
- Jag har den inte. - Men vad fan?
Loretta.
Innan du säger nåt... det har hänt en sak idag.
Det fick mig att tänka på sånt jag ångrar att jag inte gjort.
Jag måste erkänna en sak.
Jag var på väg att fria till dig i LA, men satte det i halsen.
Jag är en idiot.
Jag vill ägna den tid jag har kvar tillsammans med dig. Vad sägs om det?
Okej. Ja, tänk på saken.
Jag har sagt det och du har hört det. Och därför...
Nåja...
Tystnad på scen!
- Vi kör igen. - Ljudbandet.
Kom ihåg att du är bränd både fysiskt och psykiskt.
Jaha...
Markering!
Jag har sett klart Vanhelgandet av Alice.
Jag hoppades på fler ledtrådar, men jag fick bara en djup sockerskräck.
Hur gick det med drönaren?
- Kraschad och bränd skulle jag säga. - Samma med mig och Loretta.
Jag sa att jag ångrade att jag inte friade och hon sa: "Åh."
Var det ett "Oj" eller mer som ett "Åhh"?
- Nummer två. - Hemskt ledsen.
Våra vänner, gissa vem som fått accessoarer?
Graveys nya halsband är en hundkamera.
Hon är en hundspion. Jag är en kadaverhund.
Nej, nej...
- Gravey! Det är min vän! - Gud!
Men fan, Gravey.
- Fy, Gravey. - Hon har inte gjort fel.
Hon gör sitt jobb. Som kadaverhund och är alldeles förtjusande.
Ja, det är du. Duktig flicka.
Fy, Howard.
- Sazz protesleder. - Här är hennes vänstra axel.
Tack. Nej, det är det inte.
Jo, det står "vänster".
Det står vänster på den här, på bulgariska.
Det lärde jag mig när vi dubbade Brazzos-avsnitt för Makedonien.
Två vänsteraxlar?
- Vadå? - Vem har två vänsteraxlar?
Hör ni, Sazz var inte den enda kroppen i förbränningsugnen.
Vilket betyder...
- Vadå? - Det har skett ett mord till i huset.
Akt tre: Klimax.
Sazz berättade för Jan om ett mord till i huset.
Hon hade rätt, det var det här.
Tänk om Dudenoff har dödat nån, slängt den i förbränningsugnen
och när vi sen började sända poddar om mord i huset...
gömde sig Dudenoff.
Han måste ju ändå ha nån som stoppar vår utredning
och fixade systrarna Brothers som följer hans vilja.
De sänkte sina klingor i sina fienders kött.
- Ja. - De tänkte döda mig men tog Sazz istället.
De lade hennes kropp i ugnen precis som Dudenoffs första offer.
Precis, så enkelt var det.
Låt oss inte dra förhastade slutsatser.
Det är ju inte ologiskt.
Nu messar jag sifferkoden på den här andra axeln till Williams.
Få se om hon kan identifiera vem som blivit dödad.
Men hur ska vi få systrarna Brothers att erkänna?
Hur får vi dem att... Howard, rikta den åt nåt annat håll.
Jag kan inte tänka annars.
- Okej. - Håller med.
- Det är enerverande att bli filmad. - Stäng av den, Werner Herzog!
Just det. Vi ska gå ut offensivt.
Vi vänder på kuttingen och riktar kameran mot dem. Få se om de gillar det.
Skakar om dem,
så att de spiller te överallt på mattorna och så.
Just det.
- Är allt okej? - Nej, det är...
Jag trodde det kom från Loretta,
men det var Carpets USA som erbjuder mig ett gratis halkskydd.
Du måste ju inte fixa alla dina misstag på en gång.
Om du kan ge mig koden för halkskyddet nån gång...
- Oliver, jag är ledsen. - Det är okej.
Om min syskonsjäl inte vill vara med mig vill inte jag vara med henne.
Kom, nu konfronterar vi våra tänkta mördare.
Jag hämtar min videokamera.
- Digital? - VHS.
Retro.
Är allt okej?
Jag har nog också nåt att ångra.
Om vår podd faktiskt har fått Sazz mördad förlåter jag mig aldrig.
- Vi ska lösa den här mordgåtan. - Vi måste lösa mordgåtan.
- Var har vi nu zoomknappen? - Nu går vi.
Sänk kamerorna, mina damer. Det är vår tur att ställa frågor,
och ni blir granskade genom en lins.
Vad är det för fel på den här?
- Är vi misstänkta? - Det måste vi filma.
Var var ni den kvällen då Sazz Pataki dödades?
Vi var här i Arconia.
- Vadå? - Var ni?
Vi tänkte besöka en vän.
- Som var Milton Dudenoff? - Ja.
- Erkänn! - Hon gjorde det just.
- Var ni i hans lägenhet den kvällen? - Ja, vi använde samma lösenord som han.
- Hans favoritkortspel. - Oh hell?
Precis, fast upp och ner.
773440? Den kan vi. Fortsätt bara, flicka lilla.
Dudenoff var er filmlärare, och ni hans stjärnstudenter.
Han var er skapare, och ni följer blint hans vilja.
- Självklart. - Dödar ni också?
- Läskigt. - Störande.
Är det för sent att hoppa av?
Professor Dudenoff var den förste som trodde på oss.
Studenterna blev väldigt upprörda av er film.
Strunta i kritiken och fortsätt filma.
Vänta.
De här är åt er.
Professor Dudenoff, ger ni oss era Super 8:or?
Mina ben är för sköra för att jag ska släpa omkring på de där grejorna.
Hur kan vi nånsin återgälda er?
Han var vår mentor. Vårt allt.
Skulle vi döda åt honom?
- Abso-jävla-lut. - Abso-jävla-lut.
Det är dags att ta en titt i er gevärslåda.
Herregud.
Hör ni, den vänstra axeln har just identifierats.
Var den där killen som skrek i lobbyn om Zabar's?
Honom har jag inte sett på evigheter. Vad hette han?
Den tillhör Dudenoff.
Dudenoff låg i förbränningsugnen.
Han är varken i Portugal eller i New York.
Dudenoff är mördad.
Nej.
Är han död?
När pratade ni med honom senast?
Länge sen. För tre år sen.
Vi sa att vi ville göra större filmer, tjäna riktiga pengar. Han avskydde det.
Vi flyttade till LA och han skar av all kommunikation.
Förödande.
Sen kom vi på den här filmen som utspelades i hans lägenhet...
- Det var inte i vår standard, men... - Vi tog det för att vara nära honom.
Men han svarade ändå inte på våra samtal.
Nu vet vi varför.
Om ni inte är våra mördare,
varför har ni smugit omkring med en gevärslåda?
- Här sitter det fast. - Oliver.
Vadå?
Det är en kameralåda.
Vi har gjort en film i filmen. En sorts bakom kulisserna-grej.
Vi har satt upp dolda kameror på kontoret och i era lägenheter.
Det kallas intrång i privatlivet och är olagligt.
Faktiskt inte.
Ni gav oss tillstånd i era livslånga kontrakt som ni skrev på.
- Jag trodde det faktiskt inte. - Fint.
"Ingen fara, hör ni. Vi behöver ingen advokat.
- Jag har signerat miljoner med kontrakt." - Jag vet.
Insåg det här.
Dudenoff sa alltid: "Fortsätt filma så avslöjar historien sig själv."
Han hade blivit så stolt över oss.
- Fortsätta filma. - Okej.
Nu har vi två mord.
Vem dödade Sazz? Och vem dödade Dudenoff?
Och vem låtsades vara Dudenoff för att lösa in checkar på bodegan?
- Det måste vi ta reda på. - Herregud, så var det.
- Vadå? - Doug.
Snubben som älskade Zabar's. Han hette Doug.
Okej.
Akt fyra: Upplösningen.
- Du passar busbra i overallen, förresten. - Jag fick den på Rikers auktion.
Nåt med att vara omgiven av intorkad svett från fångarna befriar mig.
Se till att ni får tag i alla kameror.
Vad är det här?
En kamera till!
Som om vi filmar med 720p.
Vänta, vänta...
Vems kamera är det här då?
Vadå?
Det är från Sazz telefon.
Vadå?
Jag har också ett.
Men det är fem dar sen, för jag har min måndagspyjamas.
Herregud.
Inte du också.
Men vad fan?
- Är det inte från era kameror? - Nej.
Okej.
Mördaren ser oss i detta nu.
Han har bevakat oss.
Sen hur länge då?
Det här är sjukt. Jag har helbilden.
Bra.
"Jag ser dig."
JAG SER DIG.
- Vi är inte säkra här i huset. - Tror du inte?
Charles, du har rätt. Vi måste härifrån. Nu.
FRÄMRE ENTRÉ
Det som började som ett försvar av två oskyldiga, vars brott var uselt skytte...
Oliver!
...blev till en nyfunnen film om mordet på vår mentor.
Jaså? Har vi mördat?
Visst.
Vi har mördat reglerna för narrativt historieberättande, men inget mer.
Översättning: Eva Söderqvist