Případ mají federálové. Nemám se do toho míchat.
Ale pořád můžu předat informace vám.
V bytě 14F jsme našli nábojnici.
Jeho uživatel je M. Dudenoff.
Koukni, stopa na radiátoru.
Pojď sem.
- Ben Glenroy? - Jsem Glen Stubbins.
Benův kaskadér.
Prosím tě. Můžeš mi sehnat práci ve svým filmu?
Představuji vám Bratrovy!
A když děvčata četla úžasný scénář, který napsal Marshall Peepope...
Snažil jsem se vás vystihnout, jak jsem si vás představoval.
Neříkám, že máš ty práva prodat.
Ale když to uděláš, řekni si o kotel peněz.
Ale je tu vetřelec.
Mužská ruka. Určitě nemá čisté úmysly.
Sazz kvůli mně obětovala vše. Nestihl jsem jí to oplatit.
Jednou už rány schytávat nezvládnu.
Otevřu si trampolínový centrum.
Co je to? Nějaká skrýš?
- Ani hnout, nebo vám ustřelím hlavu. - Bože!
Co dělá ze scenáristy scenáristu?
Začíná to vzhledem.
Vzhled musí říkat: „Jsem chytrý, sebevědomý, protřelý,
myslící, ale ne domýšlivý.
Zvládnu citovat Davida Fostera Wallace i Ace Venturu.“
Dobrá.
Musíte přesvědčit svět i sami sebe,
že na to máte.
I vzhled má ale své limity.
Nakonec záleží na tom, co je psáno.
A co je psáno, musí zářit.
Tak mocně, až to oslní tu správnou osobu.
A pak přijde hovor.
Natočí váš film.
Je z vás skutečný scenárista.
Jste přesvědčení, že ten hlas v hlavě, ten, co říká, že jste podvodník,
konečně zmlkne.
Jenže to tak není.
A začnete uvažovat, jestli vůbec někdy zmlkne.
Ani hnout, nebo vám vystřelím mozek z hlavy.
Taková tragédie.
Smrt si Olivera Putnama vzala v rozpuku jeho života.
Dobrá, střílejte.
Uhaste můj plamen, ale ušetřete mé přátele.
Bože, to jste vy.
Moc se omlouvám.
Jsem trochu nervózní.
Nejsem ráda tak daleko východně od Brentwoodu.
Můžete odložit tu pistoli?
Tuhle? Není nabitá.
Dobře, tohle vám seberu.
Bev, co tady děláte?
A čí je to zbraň?
Vaší mrtvé kamarádky Sazz, řekla bych. Našla jsem ji tady. Jak to tu nazvat?
Ve smutný boudě? V chudý chatrči?
Neodvádějte pozornost.
Zabila jste Sazz?
Fakt se mi líbí, co vidím.
Drsná vyšetřovatelka Mabel v barevném kabátě
řeší zločiny jako mileniálská detektivka.
Fakt se na ten náš film těším.
Bev, zabila jste ji?
Ne, nezabila.
Ale možná to byl někdo od filmu.
JEN VRAŽDY V BUDOVĚ
Díl pátý – Řada čtvrtá Adaptace
Bev, kde jste byla, když zemřela?
Doufala jsem, že se zeptáte.
Tohle jsem já v L.A. na Power Woman Party od Variety.
Akce pro 100 nejmocnějších žen pod 100 let.
Odehrávalo se to v Power Room. Od hlavy k patě jsem na sobě měla Chanel.
Se mnou nikdo vyjebávat nebude, chápete?
Sazz mi volala, nezvedla jsem to, protože jsem číslo neznala.
Ale nechala mi hlasovku, což mě zaujalo.
Jsem Sazz Pataki. Prý si s vámi mám promluvit.
Přes hlasovku to řešit nemůžu, zavolejte mi.
Váš film Jen vraždy má problém.
Zásadní problém. Víc toho říct nemůžu.
Ve 23:07.
To šla zrovna pro víno.
A vy jste jí nezavolala?
Jste v Hollywoodu noví...
Noví? Vězte, že jsem režíroval Zpívání v dešti 2 pro VH1 v roce 1988.
Pořád se o tom mluví.
Hrál v tom Gary Busey. Ukradl kamery.
Snažím se říct, že takový hovor nechcete.
V dnešní době je těžký něco natočit.
Na problémy jsem neměla náladu.
Takže jsem si dávala načas. A pak jsem se doslechla, že je mrtvá.
Takže vás ničí vina.
Říkáte si, že by to bylo jiný, kdybyste jí zavolala.
Ničí mě strach, že ten film nevyjde.
Nevíte, co je v sázce. Odmítla jsem Barbie.
Musím ten problém najít a vyřešit, než zničí celou produkci.
Tak jsem přišla sem a obrátila to tady vzhůru nohama.
Ale našla jsem jen pár nákresů trampolín a tu zbraň.
Nemůžu uvěřit, že jsem to udělala. Zbraně ničí naši společnost.
Vrátíte mi ji?
Co? Ne.
Prosím.
Trochu mě to vzrušilo. Cítila jsem se s ní mocná.
A kdybych měla zbraň, scenáristi by mě víc poslouchali.
Buď: „Upravte to, hoši.“ Nebo: „Upravte to.“ Co byste poslechli vy?
Jo, radši si ji nechám.
Fajn.
No, jsem ráda, že jsem na vás narazila. Řešení vraždy je vyčerpávající.
Ale zdá se, že vy si to užíváte.
Vy najděte vraha, já zachráním film, co říkáte?
Tohle vás oslní.
Co vy na to?
Až mě sem příště potáhneš kvůli průlomu v případu,
dej mi něco víc než 20 000 debilních nástěnek.
Jsou jen tři.
O tři víc, než je potřeba. Máme amatérskou hodinku?
Rád bych připomněl, že tihle amatéři třikrát překonali vaše oddělení vražd.
Myslím, že něco máme.
Sazz volala Bev Melonový a řekla, že je problém s jejím filmem.
A potom ji zastřelili.
Ergo někdo od filmu zabil Sazz, aby ten problém utajil.
Když je to tak hustá teorie, kde je zbytek bandy, aby ji podpořil?
Jsme tady! Jsme tady.
Vyřešili to dobří lidé z Page Six.
Biceps z Lorettina instagramu byl identifikován.
Ty jo.
Patří Jacku Jonkovi.
V Chnosru hraje ve čtyřech dílech Lorettina ctitele.
Jen tak dál. Jacka Jonka znáš, ne? Bejval olympijskej plavec.
- Jo. - Tak víš, co to znamená?
Obrovský pracky, obrovský nohy.
- Obrovský... - Ne, ne.
Podle mě má úplně normální konstituci.
Vlastně vypadá jako já, když jsem dvakrát týdně cvičil.
Neposlouchala jsem, ale viděli jste tyhle šeky?
Dorazily šeky za práva.
- Já svůj poslal účetnímu do Belize. - Kam?
Je na túře v horách Xunantunich.
Vrátí se i s šekem a uloží ho tady,
abych mohl zaplatit příslušné americké daně.
Nemůžu uvěřit, že nám fakt platěj. Působí to oficiálně.
Protože jsme teď profesionálové.
Jo, jsme profesionálové. Jsem profesionální...
Počkat, co dělám?
Děláš tohle.
A co to přesně je?
Ví Bůh.
Však víš. Máme podcast.
Takže jsi tvůrkyně, crime-fluencerka.
Co producentka podcastu?
Jsem producentka podcastu.
Živěji. „Jsem producentka podcastu.“
Nemusíš to přehánět.
Klidně uvolněně. „Jsem producentka podcastu.“
Jsem producentka podcastu.
Proč je děsivý to říkat nahlas?
Protože jsi producentka podcastu
o zločinu, co má 40 000 podezřelejch.
Ne na dlouho. Jdeme do produkční kanceláře.
Poptáme se a z nástěnek zmizí pár jmen.
Dobře. Fajn. To zní skvěle. Já zatím zjistím víc informací o zbrani.
A mezitím se seberte. Jasný?
Zasraní amatéři. Tohle sundejte.
Udělali jsme dojem.
Bože.
Mám nápad.
Ti tři by se měli vyfotit taky.
Proč si to nepíšeš?
Oliver Putnam má focení rád.
Můj kadeřník je v domově důchodců, bude potřeba zařídit nějaké papíry...
O jaké focení jde?
Reklama na film. Chcete slyšet koncept?
Nahé snímky zepředu. Dvě těla zničená časem.
A jedno zářící příslibem.
Nahý focení nebude.
Ano, mělo by to být naopak.
Budete v oblečení z první řady.
Máš to? Oblečení z první řady.
A herci ve stejných šatech. Dvojníci, iluze.
Hrozné klišé.
Přijďte včas.
Olivere.
Viděla jsem dnes Page Six. Páni.
Vaši přítelkyni někdo ojonkuje.
Prosím, neříkejte to tak.
Ale musíte ji varovat.
Ať se rovnou objedná k ortopedovi,
protože bude potřebovat nový kyčle, až na ni vrhne toho svýho Jonka.
Použila jste „Jonk“ jako podstatné jméno i sloveso během deseti sekund?
Může to být obojí.
Jonk mě ojonkoval, až jsem z toho jonkovala.
Vždyť jsme si podobní.
Oba sportujeme, víte? Milujeme protein.
Většina lidí to neví, ale i já nějakou dobu bral steroidy.
Prednison na zánět dutin.
Velice zajímavé.
Nepůsobíte jako někdo, kdo by se „staral o svoje tělo“.
- Omluvte mě. - No, vlastně...
V divadelní komunitě mě považují za herkulovskou postavu.
Na softball mě vždy brali jako druhého. Hned po lesbické inspicientce.
A nechci se chlubit, ale také jsem často nosil rakev.
Na čem to stojím? Je to jako mucholapka.
To je lepivá rohož. Produkční záležitost. Pracuju tu. Znám výrazy.
Comtex. Jdi přes a za. Grip. Můžu pokračovat.
Já ne.
Čistí boty od prachu. Nevnesete tak nic sestrám do hnízda.
Je to dárek od Evy. Má řadu lepkavých produktů.
Páska na prsa, lepidlo na rány. V lepidlech je velký zvíře.
Tak já končím.
Dva panáky pro asistenta technika.
Spousta podezřelejch.
Jak nás Williamsová nazvala? Amatéři?
Je tohle to slovo, co použila? Nevzpomínám si.
- Byli to amatéři. - Jo.
A předstíral by amatér, že telefonuje, když zatím fotí fotky na nástěnku?
No jo.
Ano, můžu počkat. Vydržím.
Ano, to jsem já, Martho. Jak se máš? Chci si objednat nachos.
Dáš si nachos?
Jo. Nechceš...
Můžeš tam dát Papa de Gallo...
- Pico de Gallo. - Pico de Gallo jen pro mě?
Koukej. To je zajímavý.
Dobrá práce. Dobrá práce, lidi. Fantastický.
Fakt doufám, že si neděláš selfíčka.
Sakra.
Tak jo, to je ono.
Jo, jo.
To je zajímavý. Ano.
Ano, počkám, Martho.
Jak máme poznat, jestli je někdo z nich vrah?
Asi hledáme někoho, kdo znervózní, když si nás všimne.
Jako on.
Marshall, že? Chceme s vámi mluvit.
Ty vole, celá trojka.
Dobrá. Jdeme na to.
Máme pár otázek ohledně Sazz Pataki.
- Měl jste... - Počkat, jsem podezřelý?
Díkybohu. Myslel jsem, že máte další připomínky ke scénáři.
Jste producenti, vedlejší koproducenti.
Všichni mě honí kvůli úpravám a já myslel...
Ale ne, jsem jen podezřelý.
Paráda, takže... Zeptejte se, kde jsem byl tu noc, kdy Sazz zabili.
Tady ne.
Promluvíme si u mě.
- Mabel! - Zdravím.
Taky.
Hledala jsem vás dole v hale.
Můžete se tu chvíli zdržet?
Sedněte si se mnou. Zkusíme projít testem Bechdelové.
Mimochodem, dorazily šeky. Za co je utratíme?
Ten svůj asi utopím v podnikání.
Jsem producentka podcastu, jo.
A dohlížím na pár... několik projektů.
Určitě máte v ohni spoustu želízek.
Ale já hledám nový žhavý podcast, co bych adaptovala v dalším filmu. Takže?
Mám hromadu nápadů, jen ještě musí uzrát.
Mabel, to nikdo nepotřebuje. Musíte upoutat pozornost.
Tak jaký je další podcast? Upoutejte mě.
- Jako hned? - Jo, proč ne?
První je o lidech.
O vysokejch lidech, malejch lidech, o lidech různejch velikostí.
A další je o tlačítkách,
který mačkáme kvůli traumatům.
To se mi líbí.
Zapomeňte na to, jsou to nesmysly.
Mabel, chcete radu starší viceprezidentky?
Ty nápady jsou fantastický. Dá se s nimi ztotožnit.
Kdo se nesetkal s lidmi a tlačítky?
Víte co? Viděla jsem to už v boudě.
Řekla jsem, že na tu holku pod 80 chceme vsadit.
Volám Billymu Billbergovi.
Vede podcastovou divizi naší společnosti. Úplně vidím ten potenciál.
Vybudujeme značky, vytvoříme trendy,
zvedneme generaci Z ze zadku.
Tady je můj plán.
Rozvinete ty nápady
a já vám zatím rychle zařídím schůzku.
Ne, nevím, jestli mám čas.
To mě nezajímá.
Nechci nic slyšet. Mabel, poslouchejte mě.
Oni neplatí za nápad. Platí spíš za vás.
Nestresujte se. Případ uzavřen.
Jdeme do toho.
Má oblíbená trojka.
- Kdy sis nechala narůst vousy, holka? - To není Mabel.
No... Přinesl jsem ti dar. Ber, Chucku. Sodový chleba mojí babičky.
Zmínil jsem se o tobě. A jsem u filmu. Zatím jen výpomoc.
Ale budu tvůj dvojník na focení.
Dvojník, to...
Glene!
Jsi kaskadér. Řekl bys, že jsem fyzicky ve formě?
Jasně. Celej Conor McGregor.
Nemůžu uvěřit, že mě bude dusit tahle trojka.
Měsíce jsem si představoval, jak asi probíhá výslech. A teď jsem tady.
Jo, úplnej sen. Kde jste byl tu noc, kdy Sazz zemřela?
- Legrační... - Marshalle, ten scénář je super.
- Líbí se vám? - Žeru ho.
Ještě nikdy mě nikdo tak nevystihl.
„Charles si prohlíží důkazy, jeho bystrý, analytický mozek pulzuje myšlenkami.“
- Mozek pulzuje? - Tenhle očividně ano.
„Oliver se komíhá pokojem
jako Petr Pan v sedmdesáti nebo jako mužská Zvonilka.“
To se nepovedlo, Marshalle. Vyberte si přirovnání.
Neměli byste tisknout fotky, co máme z produkce?
Dobře, dobře.
Marshalle, zamyslete se nad mým ztvárněním, protože tak nechodím.
Klasický hašteření.
Má nejoblíbenější část podcastu. Miluju vás všechny.
Ale zpátky k otázce, kde jsem byl tu noc.
Pravdou je,
že jsem měl stand-up. Na zkoušku.
Jsem spíš vypravěč než vtipálek.
Něco mezi Jonathanem Wintersem a Ali Wong.
Byl jsem v Západním Hollywoodu ve Smíchárně.
Ukážu vám to na YouTube. To se hodí. Je to první hodina, co jsem...
- Hodina? - Není třeba.
Mabel, necháme ho pracovat. Provinil se jen skvělým psaním.
Omlouvám se, ale než půjdete, nejsou ty vousy falešný?
Bože, je to tak jasný?
Má jít o kostýmní kvalitu.
Je to super plnovous, ale... Proč ho nosíte?
Jo, tohle je fakt trapas. Vousy mi nerostou.
Na place jsem prvně. Chtěl jsem působit jako „skutečný scenárista“.
Vypadají takhle, ne?
A tyhle... Taky nejsou skutečný. Vidím dokonale.
Talentovaný scenárista trpí syndromem podvodníka?
Já to chápu.
Fakt?
Nejste podvodnice.
Někdy si tak připadám.
Šílený. To vy jste mě přitáhla k vašemu podcastu.
Nikdy si nehrajete na nic, co nejste.
- Amatéři... - Hele, no tak.
Chtěl jsem říct: „Amatéři, co se derou k úspěchu.“
Jste úžasní.
Koukněte na ty nástěnky.
Působí domácky,
ale nejspíš jste blízko průlomu.
Konečně to někdo uznal. Mám vám to vysvětlit?
- Pomůže to scénáři. - To by bylo bezva.
Vše je uspořádané kolem tematických otázek.
Kdo, jak, proč a proč teď.
Mohli bychom o tom přednášet.
Takže nevíte, kdo byl cíl?
Na to se nekoukejte. To není hotový.
- Sekce „proč“ má tolik různých... - Ne, to...
Jo, ale tohle.
Ale tohle je mé životní dílo. Část „jak“.
Sledujte časovou osu.
Je neprůstřelná.
Nádhera.
I když... To je jedno.
- Ne. Co? - Nic. Jen...
Jen to načasování.
Sazz nechala hlasovku v 23:07, ale v peci byla v 23:19.
Někdo by musel střílet z West Tower, dojít sem, vyčistit místo činu
a zbavit se těla během 12 minut.
Mohlo se to stát. Nepromyslel jste to jako já.
To je možná tajemství mých schopností.
Dokážu se vcítit do vrahovy mysli.
To se hodí do scénáře.
Pořád to nechápete? Nevadí.
Tu vraždu vám vysvětlím.
Představte si tohle.
Vrah zaujme postavení.
Nebo vražedkyně. Čeká, až se objeví cíl.
Minuta první: vrah vystřelí.
Můžu mluvit v mužským rodě? Bude to jednodušší.
Každopádně... bum!
Minuta druhá: schází po schodech.
Nechce se s nikým potkat ve výtahu.
Ale musí si pospíšit.
Minuta třetí až šestá: vrah opouští West Tower
a přechází půl bloku k hlavnímu vchodu Arconie.
Další anonymní obličej v newyorském davu.
Minuta sedmá: vrah vchází do haly
a zkušeně odvádí pozornost vrátného.
To zní jako sýkora černohlavá.
Co dělá lesní pták u mě v hale?
Minuta devátá až jedenáctá: vchází do mého bytu a zametá stopy.
Usnadňují mu to kvalitní čisticí prostředky,
které mám úhledně uspořádané v kvalitní skříňce.
SPREJ NA DŮKAZY
A nakonec, zřejmě za použití mého chybějícího vaku na oblek,
si vrah přehazuje tělo přes rameno a zbavuje se ho.
Tím způsobuje přepětí přesně ve 12. minutě.
Stylové provedení.
Aby to proběhlo ve 12 minutách,
musela by ta osoba být naprosto fit.
Nadaný sportovec v nejlepší formě.
Přesně popisujete našeho vraha.
Ne, popisujete mě.
- Udělám to. - Jako co?
Vraždu.
Předvedu ji ve 12 minutách.
To asi není dobrej nápad.
Mabel, Mabel.
Netušíš, co mé tělo dokáže.
V roce 1981 jsem se účastnil 24hodinového dobročinného kankánu.
- Nějaký sbírky? - Byla to sbírka.
Jmenovala se „Nakopeme křivici, a když zbude, dáme to na AIDS.“
Vybrali jsme jen na křivici.
Tu teorii zkusím já. Nebo může Marshall. Ty nemusíš nic dokazovat.
Kdo co dokazuje?
Jsem muž v nejlepších letech, co chce využít vysportované tělo,
aby potvrdil časovou osu.
Olivere, máš toho spoustu, co Jack Jonk nemá.
Jednak seš milej.
Máš šály a...
Jo. A i kdyby byla pravda jen 10 % toho, co říkáš, žil jsi zajímavý život.
Díky. Ale s Jackem Jonkem to nesouvisí.
Tady jsou ty fotky.
Najdu své sportovní oblečení a proletím tou překážkovou dráhou.
Prásk.
To mě tu necháte?
- Mám to zastavit? - Ne, pomoz mi dolů.
Ta kolena mě stála 20 táců.
Uvidíme se v cíli, prdi.
Uhněte.
Děti na vodítku by se měly zakázat. O něco se tu snažím.
Hele, pěkná výstroj, blbe.
Řveš na děcka? Jako vážně?
To nemyslíš vážně!
- Jak si vedu? - Bylo to 38 minut.
- Cože? - Co se ti stalo, Olivere?
No...
- Začátek šel... - Nešel.
Ne, nešel.
Bylo to něco.
Viděl jsem hrozné věci. Dělal jsem hrozné věci.
Selhal jsem.
Selhal jsem jako sportovec, filmová postava, módní ikona...
jako ochránce městského zvířectva.
Raději bych to nerozváděl.
- Tys praštil ptáka? - Nerozvádět!
Není to tvá chyba, Olivere.
Za 12 minut to nikdo nestihne, leda nadčlověk.
Jediná věc, co to drží pohromadě, je má časová osa, která je úplně mimo.
Co to děláš? Bože, ty přepisuješ moji postavu.
- Neškrtej můj pulzující mozek. - Ne, jenom...
Díkybohu. Jdu tam.
Drobná chybička, a najednou nepulzuju.
Výborně. Jste tu všichni. Mám vaše kostýmy.
Propána. Focení.
Připomíná mi to časy, kdy jsem pózoval pro Mapplethorpa.
Vygooglete si to. „Robert Mapplethorpe, vrátný Lester.“
V té latexové masce mě nepoznáte.
Ale jsem to já. Každopádně si to užijte.
Nečekal bych, že to řeknu, ale Oliver Putnam se nechce fotit.
Já taky ne.
Lidi, na to focení jít musíme.
Peníze tě změnily. Jeden šek a je z toho „čekujte mě“.
Ne, hele.
Ty fotky, co máš z kanceláře.
Tahle stopa na lepivý rohoži odpovídá tý z Dudenoffova bytu.
Vrah byl v produkční kanceláři,
takže nejspíš bude i na focení.
Sakra.
Jako bych sledoval pokračování svýho filmu.
Jste tady.
Může to být nepříjemné.
Toč.
Jen počkejte.
Je mi ctí být tvým záskokem, Putname.
I vaším, pane Anafylaxisi.
Jé!
Přišli jste. To mám radost.
Není ten koncept pecka?
Máme vás všechny několikrát a přidali jsme zrcadla.
Je to matoucí. Jako váš podcast.
A hele. Koukejte na to.
Charlieho andílci.
Ron, Harry, Hermiona.
- Harry Potter. - Jo.
Kmotr. Jedna, dva, tři.
- Víš jistě, že to vyjde? - Rozhodně ne.
Ale tak rychle jsem nic lepšího nevymyslela.
Dáme si pauzu. Charlesi, maskérna.
Řekni, že máš být míň...
Pochopí to.
Lepivá rohož
Howarde!
Proč ta krabice lepivejch rohoží Evy Longorie ještě není rozmístěná?
Myslíš, že chci mít v nose prach? Natáčíme snad Dunu?
Paní Longorio, rozložím vaše lepivé rohože,
ale nemluvte se mnou jako s poskokem. Jsem dokumentarista a spojka s talenty.
Super. Paráda. Tak se spoj s těmi rohožemi.
Hej, ty. Rozmísti je. Jasný?
Evo, díky, že si hraješ na šílenou celebritu.
Zlato, žádala jsem šílenější věci. V osmý řadě Zoufalek
jsem řekla, že se nevrátím, dokud neschválí svatby gayů.
A co se stalo? Schváleno.
Nemáte zač, gayové.
Teď už ten plán chápu.
Učím se vizuálně.
Jsou tu mí Oliverové?
Oliver.
- Jsem Glen Stubbins. - Stubbinsi, pryč.
Zachu, Olivere, na značky.
Počkat. Porada.
Tak jo.
Četl sis změny ve scénáři? Děsný.
- Jaké změny? - Netuším, proč to udělal.
Ale Marshall z tvojí postavy udělal nejistýho troubu.
„Oliver nejistě zírá na nástěnku a přemýšlí, kdo je vrah.
Komíhá se místností jako nejistý Petr Pan nebo nejistá Zvonilka.“
Víš co, tady jde o Jonka.
O Jacka Jonka?
To je mrdák.
Drsnej.
Ve Sněhurce s obrácenými pohlavími ojonkoval všechny trpaslice.
To hej-hou z jeho přívěsu nezapomenu.
V seriálu hraje milence mojí přítelkyně.
To je mi líto.
Možná neojonkoval všech sedm.
Možná jenom...
Možná jenom pět.
Zkuste zády k sobě.
Sdílíte obratle a trapné tajemství.
Trapné tajemství. Jistě.
Teď se otočte.
Péro na péro.
Stubbinsi, ukaž jim to.
Penis?
Díky.
- Pardon. - S dovolením.
- Co? - Omlouvám se.
Musím...
My teď tančíme?
Dva lidé.
To je ono.
Můj mozek už zas pulzuje.
Aha.
Syndrom podvodníka překonáte jen tak,
že budete dělat to, v čem chcete být lepší.
Mabel, vyřešil jsem „jak“.
Vraždu nespáchala jedna osoba, ale dvě.
Jedna střílela, druhá uklízela.
Jací dva lidé to mohli udělat?
Dáváte dohromady nápady, než začnou trochu dávat smysl.
Než získáte něco, co je vaše dílo, co jste vymysleli.
Nebo to smysl nedává, a je potřeba to znovu přepsat.
Trino, není na značce, posuneš ho?
Panebože, máš naprostou pravdu.
Mohly to udělat.
Kde je druhá sestra Bratrova?
Panebože! Někdo je zastřelil!
Překlad titulků: Tomáš Slavík