Se ocupă FBI-ul de caz. Nu vor să mă bag. Dar pot să vă dau informații, tolomacilor.
S-a găsit un cartuș în apartamentul 14 F, unde locuiește un anume M. Dudenoff.
Ia uite! E o urmă de talpă pe calorifer.
Treci încoace!
- Ben Glenroy? - Sunt Glen Stubbins, dublura lui Ben.
M-ajuți să primesc de lucru în filmul tău?
Vă prezint echipa frățească!
Când au citit scenariul extraordinar pregătit de Marshall...
Am încercat să vă fac un portret fidel. Cum vă văd eu...
Dacă-i lași să-ți folosească povestea, cere-le o grămadă de bani.
Uitați ce avem aici! Un braț de bărbat. Cred că are intenții necurate!
Sazz a sacrificat totul de dragul meu, iar eu mi-am dat seama prea târziu.
Într-o zi o să mă las de cascadorii. Îmi deschid parc cu trambuline.
E o ascunzătoare?
- Dacă vă mișcați, vă zbor creierii! - Vai, Doamne!
Ce definește un scenarist adevărat?
Întâi înfățișarea.
Trebuie să pari inteligent, sigur pe tine, umblat prin lume,
important, dar nu înfumurat.
Poți cita din David Foster Wallace, dar și din Ace Ventura.
Bun.
Trebuie să convingi lumea și pe tine că ai calitățile necesare.
Dar înfățișarea nu e totul.
Contează ce e pe hârtie.
Textul trebuie să strălucească suficient cât să atragă atenția persoanei potrivite.
Apoi ești sunat.
Îți transformă scenariul în film! Acum ești scenarist adevărat.
Ești sigur că n-o să mai auzi vocea care-ți spune că ești un impostor.
Doar că nu e așa și începi să te întrebi dacă o să amuțească vreodată.
Dacă vă mișcați, vă zbor creierii!
Ce tragedie! Moartea vine să-l răpună pe Oliver Putnam în floarea vârstei!
Bine, trage! Stinge-mi vâlvătaia vieții, dar cruță-i pe prietenii mei.
Doamne, voi sunteți!
Îmi cer scuze, sunt cu nervii întinși.
Nu-mi place să fiu așa de departe de Brentwood.
- Ești bună să lași pistolul jos? - Nu e încărcat.
Bun, o să-l iau de lângă tine.
- Ce cauți aici, Bev? - Al cui e pistolul?
Al lui Sazz, mă gândesc. L-am găsit aici. Cum se cheamă de fapt chestia asta?
- Cocioabă? Cabană de sărăntoci? - Nu ocoli subiectul!
- Tu ai omorât-o pe Sazz? - Îmi place ce văd!
Anchetatoarea Mabel, într-un trenci făcut din petice,
anchetează crime ca o Nancy Drew milenială!
De-abia aștept să facem filmul!
Bev, tu ai omorât-o?
Nu, dar cred că ucigașul e cineva din echipa care lucrează la film.
CRIME ÎN IMOBIL
Hoțul de orhidee
- Bev, unde erai în seara când a murit? - Chiar speram să mă întrebi!
Iată! Eram la petrecerea dată de Variety la Los Angeles pentru femeile influente.
Cele mai influente 100 de femei sub 100 de ani.
S-a ținut la Power Room.
Eram în al nouălea cer, într-o ținută Chanel...
Nu se pune nimeni cu mine!
M-a sunat Sazz. N-am răspuns, că n-am recunoscut numărul.
Dar mi-a lăsat un mesaj vocal. Mi s-a părut interesant.
Sunt Sazz Pataki. Mi s-a zis că trebuie vorbit cu tine.
Nu pot să-ți explic în mesaj, dar trebuie să mă suni!
E o problemă cu filmul Doar crime. O mare problemă!
E tot ce-ți pot spune.
Ora 23:07, exact după ce a plecat după vin.
- Și n-ai sunat-o? - Sunteți novici într-ale filmului...
Novici? Am regizat Dansând în ploaie 2 pentru VH1 în 1988.
Încă face vâlvă. E cu Gary Busey, care a eclipsat pe toată lumea.
E genul de telefon de care ți-e teamă. E greu să faci un film în ziua de azi.
N-aveam chef să aud de probleme, așa că n-am sunat-o imediat.
- Pe urmă am auzit că a murit. - Deci ai remușcări.
Crezi că situația ar fi fost alta dacă ai fi sunat-o.
Nu, mi-e groază că se duce filmul de râpă. Miza e uriașă, fiindcă am refuzat Barbie.
Trebuie să rezolv problema, altfel se alege praful.
Așa că am venit încoace și am scotocit peste tot.
Dar n-am găsit decât niște schițe cu trambuline și pistolul ăla.
Nu-mi vine să cred că am tras! Armele ne distrug societatea.
Mi-l dai înapoi?
- Poftim? Nu! - Te rog!
M-a excitat. Cât l-am ținut în mână m-am simțit foarte puternică.
Și scenariștii ar fi mai receptivi la observațiile mele.
„Îmbunătățiți partea a doua!” ar avea alt efect cu pistolul.
N-aș fi mai convingătoare?
- Lasă, rămâne la mine. - Bine...
Mă bucur că ne-am întâlnit.
E extenuant să anchetezi omoruri, dar vouă pare să vă facă plăcere.
Voi îl găsiți pe ucigaș, eu salvez filmul. Nu e bine așa?
O să fii uluită!
Ce părere ai?
Când îmi mai spui să dau fuga pentru că ați descoperit ceva,
să nu-mi prezinți doar jdemii de panouri ale crimei!
Sunt numai trei!
Cu trei mai multe decât trebuie! Ce, suntem ageamii?
Noi, ageamiii, i-am întrecut de trei ori pe polițiștii de la Omoruri.
Cred că am găsit ceva.
Sazz i-a dat telefon lui Bev Melon și i-a zis că e o problemă cu filmul.
Imediat după aceea a fost ucisă.
Prin urmare, a ucis-o cineva din echipă ca să nu iasă problema la iveală.
Dacă e o teorie așa de revoluționară, de ce nu sunt și ceilalți aici?
Am sosit! Cei de la rubrica mondenă au dezlegat misterul.
Bicepsul din pozele Lorettei a fost identificat.
E al unui anume Jack Jonk.
Apare în patru episoade din serial ca iubit al Lorettei.
Bravo, Loretta! Îl știi pe Jack Jonk, nu?
Fost înotător olimpic. Știi ce înseamnă asta, nu?
Ditamai brațele, ditamai picioarele...
- Nu mai zic de... - Nu!
După mine, are un fizic perfect normal.
Așa arătam și eu când foloseam bicicleta eliptică săptămânal.
Scuze, nu vă ascult. Ați văzut cecurile astea?
Sunt de la Paramount. Eu l-am trimis pe al meu la contabil, în Belize.
Contabilul meu e plecat în drumeție în munții Xunantunich.
La întoarcere o să depună cecul aici, ca să plătesc impozitele aferente.
Nu-mi vine să cred că ne dau bani! Pare atât de oficial...
Acum suntem profesioniști.
Da, suntem profesioniști. Eu sunt...
- Cu ce mă ocup de fapt? - Cu toate astea!
- Ce sunt „toate astea”? - Dumnezeu știe...
Păi... Facem un podcast împreună.
Ești făuritoare de podcasturi, influenceriță de omoruri.
Sau producătoare de podcasturi.
Sunt producătoare de podcasturi...
Sunt producătoare de podcasturi.
Nu, mai cu emfază. „Sunt producătoare de podcasturi!”
Nu e cazul să exagerezi. Poți s-o spui pe un ton nonșalant.
Sunt producătoare de podcasturi. De ce mă ia cu fiori când zic asta?
Fiindcă e un podcast despre o crimă cu 40.000 de suspecți.
Mergem la studio, facem cercetări și mai tăiem niște nume de pe listă.
Super, așa să faceți!
Între timp eu mă interesez cu privire la pistol.
Voi puneți ordine în haosul ăsta, auziți? Niște ageamii! Dați porcăria asta jos.
Am impresionat-o.
Doamne...
Mi-a venit o idee. Ar trebui să-i includem în ședința foto.
De ce nu notezi?
Oliver Putnam adoră ședințele foto.
Frizerul meu e la azil. E hârțogăraie ca să-l scot de acolo.
- Ce-i cu ședința foto? - E reclamă la film.
Să vă zicem ideea?
Nuditate completă. Două trupuri pe care se văd ravagiile timpului.
- Și unul care mustește de posibilități. - N-avem de gând să pozăm nud.
Da, are dreptate, ar trebui să fie invers, să înotați în hainele din primul sezon.
Ai notat? Hainele din primul sezon.
Actorii sunt îmbrăcați la fel. Dubluri, iluzii...
Ce stereotipic!
Să nu întârziați!
Auzi, Oliver? Am citit azi în ziar. Vai...
- Se pare că iubita ta o să fie joncăită. - Aș prefera să nu te exprimi așa.
Trebuie să-i zici!
E bine să-și găsească de pe acum un ortoped bun.
O să aibă nevoie de proteză de șold după ce-i dă cu joncul.
În zece secunde i-ai folosit numele și ca substantiv, și ca verb.
Merg ambele. „Jonk mi-a dat cu joncul până am joncăit” e fără cusur.
Cred că eu și Jonk semănăm destul de mult.
Suntem pasionați de fitness, ne plac proteinele...
De fapt, nu știe multă lume, dar am luat și eu steroizi.
Prednison pentru sinuzită.
Foarte interesant... Fiindcă nu pari deloc genul care are grijă de corpul lui.
- Trebuie să caut pe cineva. - De fapt...
În lumea teatrului sunt cunoscut drept o figură herculeeană.
Sunt ales al doilea la softball, după șefa lesbiană de platou.
Nu că mă laud, dar am tot fost rugat să car coșciugul la înmormântare.
Ce-i asta? Parcă e hârtie de prins muște.
E un covoraș adeziv. Acum lucrez aici, știu toate cuvintele.
Comtex, voleuri opace, mașinist la dolie... Pot să continui.
Eu nu.
Așa nu duci mizeria de pe tălpi în cuibul surorilor.
E cadou de la Eva. Are o întreagă gamă de produse adezive.
Benzi pentru sâni, adeziv pentru plăgi... E mare în domeniu!
Eu mi-am terminat treaba. Mă duc să trag un cadru cu asistentul mașinistului.
O grămadă de suspecți!
Cum ne-a zis Williams? „Ageamii”?
Dacă ăsta o fi fost cuvântul... Nu mai țin minte.
- Așa ne-a zis. - Da?
Un ageamiu s-ar preface că dă telefon în timp ce face poze pe furiș?
Da. Sigur, pot să aștept. Rămân la telefon.
Eu sunt, Martha. Bună! Ce mai faci? Vreau să comand o porție de nacho.
Vrei și tu nacho? Nu vrei să...?
Poți să pui și papa de gallo?
- Pico de gallo. - Te rog.
Ia uite! Ce interesant...
Felicitări tuturor! Da, e nemaipomenit.
- Ții camera îndreptată cum trebuie, sper. - Fir-ar să fie!
Așa...
Da. Foarte interesant...
Da, rămân la telefon, Martha.
Cum o să reușim să ne dăm seama dacă unul dintre ei e ucigașul?
Ne uităm cine devine agitat când ne vede dând târcoale.
El, de pildă.
Marshall te cheamă, nu? Trebuie să vorbim.
Rahat! Sunteți toți trei... Bine, haideți să vorbim!
Avem câteva întrebări despre Sazz Pataki.
- Ai văzut-o cumva în seara...? - Sunt suspect?
Ce bine! Credeam că aveți observații cu privire la scenariu.
Sunteți producători asociați.
Toată lumea mă pune să rescriu și mă gândeam că...
Dar nu, sunt un simplu suspect.
Bun, super!
Întrebați-mă unde eram în seara crimei.
Nu aici. Vorbim la mine acasă.
- Mabel! - Bună!
Bună!
Am coborât în hol după tine. Mai rămâi puțin ca să vorbim?
Hai, stai jos! Să vedem dacă trecem testul Bechdel.
Apropo, am trimis cecurile. Ce-o să faci cu banii?
Probabil o să-i investesc în afacere.
Sunt producătoare de podcasturi și coordonez mai multe proiecte.
Sigur te ocupi de un milion de chestii.
Dar eu caut un nou podcast interesant pe care să-l adaptez. Ce-mi oferi?
Am o sumedenie de idei, dar nu sunt finalizate.
Nu contează. Important e să aibă priză la public.
Care-i următorul podcast? Hai, prinde-mă în plasă!
- Acum, pe loc? - Da, de ce nu?
Primul e despre oameni.
Oameni înalți, oameni scunzi, oameni de tot felul.
Altul este despre punctele sensibile
care sunt rezultatul traumelor.
Interesant!
Nu, lasă. Nu e mare lucru de capul lor.
Vrei sfatul unei vicepreședinte cu experiență?
Sunt idei nemaipomenite, cu care poți rezona.
Cine n-a avut de-a face cu oameni și cu puncte sensibile?
Mi-am dat seama din șopron
că pe termen lung trebuie mizat pe fata sub 80 de ani.
O să-l sun pe Billy Billberg. E șeful departamentului de podcasturi.
Potențialul e extraordinar!
Construim branduri, creăm trenduri, le stârnim interesul tinerilor.
Uite cum facem!
Tu dezvolți ideile, iar eu stabilesc o ședință cât mai repede.
- Nu știu cum stau cu programul. - Nu mă interesează!
Să nu te-aud! Mabel, ascultă-mă.
Nu contează atât ideea pe care o prezinți, cât personalitatea ta. Deci nu te stresa!
Mergem înainte.
Trioul meu preferat!
- Ți-ai lăsat barbă, fătucă? - Nu e Mabel.
Mă pregăteam să-ți las acest mic cadou. Uite, pâinea cu bicarbonat a bunicii!
Ți-am pomenit numele, am primit de lucru.
Deocamdată fac mărunțișuri pe ici și colo, dar o să fiu dublura ta la ședința foto.
Dublura mea? Glen!
Ești cascador. Ce zici, sunt în formă?
Da, ești curat Conor McGregor!
Incredibil, sunt chestionat de trioul original!
Mi-am imaginat luni bune scena unui interogatoriu,
iar acum sunt în mijlocul ei. E nebunie curată!
Da, ți-ai văzut visul cu ochii.
- Ne poți spune unde erai în seara crimei? - Să vezi coincidență...
Marshall, scenariul e minunat!
- Îți place? - Îl ador!
N-am mai fost zugrăvit atât de fidel.
„Charles se uită sfredelitor la probe. Creierul lui analitic palpită de gânduri.”
- Creierele palpită? - Al meu se pare că da.
„Oliver zburdă prin cameră ca un Peter Pan septuagenar sau o Clopoțică masculină.”
E prost scris. Hotărăște-te la o comparație.
Tu nu trebuia să printezi pozele de mai devreme?
Bine...
Marshall, uită-te cum m-ai descris. Să știi că eu nu merg așa!
Ciondăneală tipică între voi trei!
E partea mea preferată din podcast. Vai, vă ador!
Revenind la întrebarea ta despre unde eram...
Mi-am încercat și eu norocul la stand-up. Glume legate de viața cotidiană.
Mă pricep la povestit, nu la bancuri.
Sunt Jonathan Winters combinat cu Ali Wong.
În seara aia eram pe scenă, în West Hollywood.
Pot să vă arăt clipul. Mi-ar prinde bine. A fost primul meu spectacol...
- Un întreg spectacol! - Lasă.
Mabel, să-l lăsăm să se ducă la treabă. Singura lui vină e că scrie bine.
Scuze, mai am o întrebare. Porți barbă falsă?
Doamne, se vede chiar așa de tare? E păr natural folosit la peruci.
Arată foarte bine, dar poți să-mi spui de ce o porți?
E jenant. Nu-mi crește deloc barba.
E prima dată când lucrez pe platou și voiam să par scenarist adevărat.
Așa arată scenariștii, nu?
Nici ochelarii nu sunt adevărați. Am ochi de vultur.
Ești talentat. Cum să suferi de sindromul impostorului?
- Eu îl înțeleg. - Serios?
- Tu nu ești impostoare. - Uneori așa mă simt.
Ce prostie! Îmi sunteți model. Asta m-a atras la podcast.
Nu vă prefaceți că sunteți altfel decât în realitate.
- Niște amatori... - Alo! Stop!
Niște amatori care ajung la succes învârtindu-se ca niște curci bete.
N-ați dat greș.
Uitați-vă la panourile astea!
Sunt făcute în casă,
dar probabil sunteți la un pas de o mare descoperire.
Te-ai prins! Vrei să-ți explic?
- Poate te ajută cu scenariul. - Ar fi extraordinar!
Informațiile sunt grupate în funcție de întrebări.
Cine, cum, de ce și de ce acum?
Ar trebui să ținem un curs pe tema asta.
- Ce tare! Deci nu știți cine era ținta? - Secțiunea asta nu e definitivată.
- Sub „de ce” sunt multe... - Lasă asta. Uite aici!
Asta e opera mea de căpătâi: secțiunea despre cum.
Fii atent la cronologie! E la secundă.
Superb! Deși... Nu, lasă.
- Nu, spune. - Nimic.
E anapoda.
Sazz a lăsat mesaj vocal la 23:07, iar la 23:19 era în incinerator.
În 12 minute, ucigașul a tras, a venit să facă curat și a aruncat cadavrul?
E foarte posibil. Tu n-ai analizat lucrurile ca mine.
Poate de aceea reușesc să dezleg mistere. Sunt în stare să gândesc ca un ucigaș.
Poți să bagi asta în scenariu.
Tot nu pricepi? Nu-i nimic. Hai să-ți prezint crima!
Imaginează-ți!
Ucigașul sau ucigașa noastră se instalează și așteaptă să apară ținta.
Minutul unu: ucigașul sau ucigașa trage.
Pot să folosesc doar masculinul? Mi-e mai ușor.
În fine... Poc!
Minutul doi: ucigașul o ia pe scări ca să nu dea peste cineva la lift.
Trebuie să se grăbească.
Minutele trei-șase: iese din turnul de vest
și dă ocol clădirii până la intrarea principală.
Un anonim în mulțimea din New York...
Minutul șapte: intră în holul Arconiei și îi distrage atenția portarului.
Măi să fie, un pițigoi cu capul negru!
Ce caută o pasăre de pădure în hol?
Minutele 9-11: intră la mine în acasă și șterge toate urmele crimei.
Are noroc de excelentele produse pentru curățenie
pe care le am aranjate frumos în dulapul cu produse pentru curățenie.
SPRAY PENTRU PROBE
Folosind probabil un sac pentru haine, căci mi-a dispărut unul,
ucigașul saltă cadavrul pe umăr și îl aruncă în incinerator,
provocând o supratensiune exact în minutul 12.
Elegant!
Ca să facă toate astea în 12 minute, trebuie să fi fost foarte atletic.
Un sportiv aflat în cea mai bună formă.
- Exact așa e ucigașul nostru. - M-ai descris pe mine.
- Lăsați pe mine! - Ce anume?
- Crima. Pot s-o reconstitui în 12 minute. - Nu mi se pare o idee bună.
Of, Mabel, Mabel... Habar n-ai tu de ce e în stare corpul meu!
În 1981 am luat parte la un maraton de dans sincron în scop caritabil.
- Cum dansează The Rockettes? - Întocmai!
Sloganul era: „Hai să scăpăm de rahitism! Dacă ne rămân bani, dăm pentru SIDA”.
Am avut doar de rahitism.
Testez eu sau Marshall ipoteza. Nu trebuie să dovedești nimic.
Nu e vorba de asta.
Sunt un bărbat în floarea vârstei dornic să-și folosească mușchii
ca să verifice cronologia.
Oliver, ai o mulțime de calități care lui Jack Jonk îi lipsesc.
Ești un om tare de treabă. Pe urmă eșarfele și...
Da, și dacă numai 10% din poveștile tale sunt adevărate, ai dus o viață fascinantă.
Mulțumesc, dar n-are treabă cu Jack Jonk.
Uitați pozele!
Mă duc să-mi caut îmbrăcămintea sport și să zbor peste obstacole.
Poc!
Mă lăsați aici?
- Să opresc cronometrul? - Ajută-mă.
Genunchii ăștia m-au costat 20.000 $.
Ne vedem la finiș, derbedeilor!
La o parte!
Copiii n-au ce căuta în lesă! Am treabă, la o parte!
Alo! Frumos echipament, dobitocule!
Țipi la copii? Pe bune? Nu se poate așa ceva!
- Cum stau? - Au trecut 38 de minute.
- Poftim?! - Ce-ai pățit?
Păi...
- Am început bine... - Nu-i adevărat.
Ai dreptate.
A fost o aventură.
Am văzut chestii.
Am făcut chestii.
Am dat greș.
Am dat greș ca sportiv, ca personaj de film, ca legendă a modei...
și ca protector al animalelor sălbatice.
Nu intru în detalii.
- Ai pocnit o pasăre? - Nu detaliez!
Nu e vina ta. Nu poți reuși în 12 minute decât dacă ai puteri supraomenești.
Totul pivotează în jurul cronologiei și tocmai ea e greșită.
Ce faci? Aoleu, îmi rescrii personajul! Nu mă lăsa fără creierul palpitând.
Nu, doar... Slavă Domnului! Deschid eu.
O greșeluță și adio creier palpitând!
Ce bine că sunteți tot aici! V-am adus hainele.
Ședință foto...
Țin minte când i-am fost model marelui Robert Mapplethorpe.
Căutați pe Google: „Robert Mapplethorpe, portarul Lester”.
Nu mi se vede fața, port cagulă de piele, dar să știți că eu sunt.
Distracție plăcută!
Nu-mi vine să cred că zic asta, dar n-am chef de ședința foto.
Nici eu.
Trebuie să mergem la ședința foto!
Banii au făcut din tine alt om. Un cec și accepți orice!
Nu, uite! Sunt pozele pe care le-ai făcut în biroul de producție.
Urma de talpă de pe covorașul adeziv se potrivește cu cea de la Dudenoff.
Deci ucigașul era în biroul de producție. Probabil participă și la ședința foto.
Rahat! Parcă urmăresc deja continuarea de la filmul meu.
Ați venit! S-ar putea să vă afecteze.
Filmează!
Așteptați!
E o onoare să fiu dublura ta, Putnam. Și a dumitale, domnule Anafilaxis!
Ce mă bucur că ați venit! E o idee minunată, nu?
Sunteți toți în dublu exemplar și am adăugat oglinzi.
E derutant, ca podcastul vostru. Ia uitați-vă ce iese!
Îngerii lui Charlie.
Ron, Harry, Hermione.
- Harry Potter. - Da.
Nașul, toate trei părțile.
- Ești convinsă că o să meargă? - Câtuși de puțin.
Dar nu mi-a venit altă idee așa din scurt.
Facem pauză! Charles, du-te la machiaj.
Zi-le că trebuie să arăți mai puțin... Înțeleg ele ce înseamnă.
COVORAȘE ADEZIVE
Howard!
De ce sunt covorașele încă în cutie și nu întinse pe jos?
Vrei să-mi intre praf în nas toată ziua? Filmăm Dune?
Întind covorașele adezive, dar refuz să fiu tratat ca un pârlit de asistent.
Sunt documentarist și intermediez relația cu actorii.
Super! Ce-ar fi să intermediezi relația cu aceste covorașe?
Întinde covorașele, ce mai stai?
Mersi din suflet că ai făcut pe vedeta nebună!
Asta a fost nimica toată. În sezonul opt din Neveste disperate
am zis că nu joc dacă nu legalizează căsătoriile gay.
Și ce să vezi? Le-au legalizat. Cu plăcere, dragi gay!
Acum pricep! Mi-e mai ușor când văd.
Sunt toți Oliverii aici?
Oliver!
- Eu sunt Glen Stubbins. - Stubbins, valea!
- Zach și Oliver, la locurile voastre. - Stați! Ședință.
Bun...
Ai citit noile modificări? Oribile!
- Ce modificări? - Nu știu ce l-a apucat.
Marshall a făcut personajul tău să pară foarte nehotărât.
„Oliver se uită nehotărât la panou, întrebându-se cine e ucigașul.
Zburdă ca un Peter Pan nehotărât sau o Clopoțică nehotărâtă.”
- De la Jonk mi se trage! - Jack Jonk?
Ăla și-o trage cu tot ce prinde.
L-a interpretat pe Alb ca Zăpada și le-a pus-o celor șapte pitice.
Li se auzeau gemetele din rulotă.
Joacă rolul tipului de care e îndrăgostită iubita mea.
Îmi pare rău.
Poate nu le-a tras-o la toate șapte. S-o fi culcat doar cu cinci.
Acum spate în spate!
Vă leagă șira spinării și un secret rușinos.
Un secret rușinos... Bine.
Întoarceți-vă!
Cuc în cuc!
Stubbins, arată-le cum se face!
Penis?
Mersi!
- Charles... Scuze! - Pardon!
Scuze, e vina mea. Trebuie să...
Dansăm?
Două persoane!
Ăsta e răspunsul!
Îmi palpită iar creierul.
Bine...
Nu poți să scapi de sindromul impostorului
decât făcând lucrul la care vrei să excelezi.
Mabel! Știu cum s-a procedat.
Au fost implicate două persoane. Una a tras, cealaltă a făcut curat.
Cine ar fi putut face așa ceva?
Să tot pui idei cap la cap până se leagă oarecum.
Până te poți mândri cu un rezultat, cu ceva ce ai făcut tu.
Sau, dacă nu se leagă deloc, te apuci să rescrii.
Trina, nu e la locul lui. Îl muți puțin?
Vai, Doamne! Ai dreptate! Le văd în stare.
Unde-i cealaltă soră?
Doamne, au fost împușcați!
Subtitrarea: Diana Lupu