Detta har hänt...
FBI är engagerade. Jag får inte vara med.
Jag kan åtminstone ge er lite nyttig info.
En enda hylsa hittades i lägenhet 14F,
tillhörande en mr M. Dudenoff.
Kolla, ett fotavtryck på elementet.
Kom hit.
- Ben Glenroy? - Jag heter Glen Stubbins,
Bens stuntperson.
Jag ber er. Kan ni inte ge mig jobb på er film?
Jag presenterar dig för Brothers.
När tjejerna läste det underbara manus som Marshall Peepope skrivit...
Jag har försökt beskriva er alla korrekt,
så som jag såg er.
Du ska inte sälja rätten för resten av livet.
Men, i så fall, ska du kräva tonvis med pengar.
Kolla den här inkräktaren.
En manlig arm, som jag inte litar på.
Sazz offrade allt för mig. När jag väl insett det var det för sent.
En vacker dag orkar jag inte längre.
Jag ska öppna en trampolinpark.
Vad är det här för nåt, ett gömställe?
Stå still, annars blåser jag skallen av er.
Herregud!
Vad gör en skribent till författare?
Det börjar med utseendet.
Jag måste se snygg ut, självsäker, världsvan,
viktig, men inte överviktig.
Jag kan citera David Foster Wallace och Ace Ventura.
Så där ja.
Man ska övertyga världen, och faktiskt även sig själv, att man har vad som krävs.
Men bara utseende räcker inte.
Det handlar om vad som står på pappret också.
Det måste gnistra
starkt nog för att fånga rätt persons blick.
Sen kommer samtalet.
De vill göra film av ditt manus. Nu är man författare.
Du har övertygat rösten i ditt inre, som säger att du är falsk.
Äntligen tystnar den.
Eller inte.
Man börjar undra om den nånsin gör det.
Stå still, annars blåser jag skallen av er.
Total tragedi.
Döden hinner upp Oliver Putnam när hans liv når sin höjdpunkt.
Bra, gör det, då.
Utsläck min eviga låga, men skona mina vänner.
Herregud, är det ni!
Förlåt mig. Jag har varit lite spänd.
Jag gillar inte att vara så här långt öster om Brentwood.
- Kan du lägga ner pistolen? - Den här? Inte laddad.
Okej, då tar jag den ifrån dig.
- Bev, vad gör du här? - Vems är pistolen?
Det är väl din döda väns, Sazz.
Jag hittade den här i... jag vet inte vad det ska kallas.
- Ett ledsamt skjul? En fattigstuga? - Inga avledande manövrer.
Har du dödat Sazz?
Jag gillar verkligen det jag ser här.
Mabel, utredaren, klampar omkring i en lappad och lagad trenchcoat,
och löser mordgåtor som nån sorts Nancy Drew.
- Jag är så glad för vår film. - Bev, dödade du henne?
Nej, det gjorde jag inte. Men kanske nån från filmgänget.
Avsnitt Fem - Säsong 4 Adaptation
Bev, var fanns du då hon mördades?
Hoppades att du skulle fråga.
Den kvällen var jag i LA på Variety's Kraftkvinnofest
för de 100 kraftfullaste kvinnorna under 100.
Den hölls förstås i Power Room.
Jag är högt uppe under taket. Klädd i Chanel från topp till tå.
Ingen ska sabba nåt för den här subban, fattar ni?
Sazz ringde mig. Jag svarade inte, för det kom från ett okänt nummer.
Men hon pratade in nåt som jag tyckte lät spännande.
Det här är Sazz Pataki. Det lär vara dig man ska prata med.
Jag får inte med allt det här i ett meddelande, men ring mig, va?
Det finns ett jätteproblem med din Bara Mord-film.
Jättestort.
Jag kan inte säga mer än så.
11:07.
Precis när hon gått för att hämta vinet. Ringde du inte tillbaka?
Ni är ju nya i Hollywood, men...
Nya? Du ska veta att jag regisserade Singing in the Rain 2, för VH1, 1988.
Den pratas det om än idag.
Gary Busey var med och stal alla kamerorna.
Det jag menar är att ingen vill ha ett sånt samtal.
Det är så svårt att få till en film numera.
Jag var inte upplagd för att höra om problem.
Det tog tid innan jag återkom till henne.
Sen fick jag höra att hon var död.
Nu jagas du av skuldkänslor
och tänker att allt blivit annorlunda om du bara ringt henne tillbaka.
Jag jagas av rädslan att filmen inte blir av.
Oddsen är för höga just nu. Jag tackade nej till Barbie.
Jag måste hitta problemet innan hela produktionen rasar ihop.
Jag kom hit och har vänt upp och ner på stället.
Allt jag hittade var ritningar på studsmattor och en pistol.
Tänk att jag gjorde det.
Pistoler förstör vårt samhälle.
- Kan jag få tillbaka den? - Va? Nej.
Snälla.
Jag tänder på den, jag kände mig så kraftfull med den.
Och mina anmärkningar till manus- skribenterna tar bättre med en pistol.
"Dra ihop akt två, killar." Eller "Dra ihop akt två!"
- Vilket lyssnar man mest på? - Jag behåller nog den här.
Okej.
Jätteglad att jag stötte på er. Det är så tröttande att utreda mord,
men ni tycks ju gilla det här med att hitta mördaren.
Ni hittar mördaren, så räddar jag filmen. Deal?
Var beredd på gnistor!
Vad tycker du?
Nästa gång du ber mig rusa hit för att ni har fått ett genombrott
- behöver du nåt mer än 20 000 mordtavlor. - De är bara tre.
Tre för många. Vad är det här med amatörtimmen?
Får jag erinra om att amatörerna
tre gånger har bräckt New Yorks mordrotel?
Det finns nåt här.
Sazz ringde till Bev Melon och sa att det var ett problem med filmen.
Direkt efter det sköts hon.
Ergo, nån på filmen dödade Sazz för att dölja ett problem.
Om det är en sån het teori var är de andra som kan bekräfta det?
Vi är här! Skvallerspalten har löst det!
Armen runt Loretta är identifierad.
Den sitter på Jack Jonk.
Han är med i fyra avsnitt av Lorettas serie som en möjlig älskare.
Var så god, Loretta. Du känner ju Jack Jonk, va?
F. d. olympisk simmare.
- Ja. - Då vet du vad det betyder?
Jättestora armar, jättestora ben,
- och jättestor... - Nej!
För mig är han helt normalbyggd.
Han påminner lite om mig när jag gjorde ellipsen två gånger i veckan.
Förlåt, jag slutade höra på. Har ni sett checkarna?
Checkarna har landat.
- Jag skickade min till revisorn i Belize. - Var då?
Där han campar i Xunantunich-bergen
och återvänder med checken hit
så att jag kan betala mina amerikanska skatter.
Jag fattar inte att de faktiskt betalar oss. Så formellt.
Ja, vi är ju proffs nu.
Ja, vi är proffs. Jag är professionell...
- Vänta, vad gör jag? - Du gör ju det här.
- Och vad är det, exakt? - Det vete gudarna.
Ja... vi har ju en podd.
Du är en poddmakare, en krim-fluenser.
- Eller kanske en poddproducent? - Jag är en poddproducent.
Jag är en poddproducent.
Nej. Mera som "Jag är en poddproducent."
Ta inte i för mycket.
Du kan ju bara säga: "Jag är en poddproducent."
Jag är en poddproducent.
Varför är det så läskigt att säga det högt?
Kanske för att du är producent för en podd
om ett brott som har cirka 40 000 misstänkta.
Inte så länge till. Nu ska vi till produktionskontoret.
Vi ska snoka runt och utesluta några fler namn från tavlorna.
Okej, det låter bra.
Medan ni gör det ska jag leta detaljer om den här pistolen.
Och skärp er, medan ni gör det. Okej?
Jävla amatör. Ta bort den här skiten från tavlan.
Hon var imponerad.
Herregud.
Jag har en idé.
De här tre ska vara med på fotot.
Varför skriver du inte ner det?
Oliver Putnam älskar fotosessioner.
Min frisör sitter på hemmet och det kan bli lite svårt att få ut honom...
- Vad är det för fotografering? - Marknadsföring för filmen.
Är ni redo?
Total nakenhet framifrån. Två kroppar slitna av tidens tand.
Och en fuktig bild, med löften.
Ingen ska göra några nakenfotos.
Nja, det kan vara tvärtom.
Du drunknar i kläderna från säsong ett.
Fattar ni? Kläder från säsong ett?
Och skådisarna i exakt likadana utseenden, dubbelgångare...
Så klichéartat.
Kom inte för sent.
Oliver.
Jag såg skvallersidorna i dag. Jösses.
Det verkar som om din flickvän blir rätt "jonkad".
Jag föredrar att du inte säger det på det viset.
Du måste nog säga till henne.
Det är nog säkrast att skaffa en duktig ortopedkirurg redan nu.
För hon behöver en ny höft när han släppt "jonken" på henne.
Förlåt, men du har använt "jonk", både som substantiv och verb inom tio sekunder.
Det funkar som båda.
Jonken har jonkat min jonk, tills jag jonkade, är en vettig mening.
Han och jag låter inte så olika. Båda kroppsliga. Älskar proteiner.
En massa folk vet faktiskt inte men jag har genomgått en steroidfas.
Prednisolon mot sinusinfektion.
Så intressant.
Lustigt, för du slår mig inte som nån som "sköter om sin kropp".
- Ursäkta, jag måste hitta nån. - Faktiskt.
Jag är känd som en sorts Herkules i teaterkretsar.
Ett klart andrahandsval i softboll näst efter den lesbiska scenchefen.
Jag vill ju inte skryta,
men jag blev ombedd att agera kistbärare flera gånger.
Vad är det jag står på? Flugpapper?
Det är en klistermatta. Produktionsgrej. Jag jobbar här och kan alla orden.
Comtex. Gaffer, springer emellan. Jag kan fortsätta.
Det kan inte jag.
Det tar bort damm från skorna så att man inte drar in nånting i onödan.
Det är en present från Eva. Hon har en hel serie med klibbiga grejor.
Tuttklister, sårlim. Hon är stor på sånt som fäster.
Där har jag pratat färdigt.
Jag måste fixa martinis till den där grabben.
Det är en massa misstänkta.
Vad sa inspektör Williams om oss? Amatörer?
Om det nu var det hon sa, jag minns inte.
- Det var amatörer. - Ja.
Skulle en amatör låtsas ringa till nån
medan han i hemlighet tar bilder till mordtavlan?
Ja.
Ja, jag kan vänta.
Hej, Martha, det är jag. Hur är det? Jag ville beställa såna där nachos.
Vill du ha nachos?
Ja, man vill inte...
Lägger du på några Papa de Gallo...
- Pico de Gallo. - Pico de Gallo på den åt mig?
Kolla det här. Så spännande.
Snyggt jobbat, allihop. Det är jättebra.
Jag hoppas kameran är rättvänd.
Äsch.
Okej, nu kör vi.
Jaha. Ja.
Men det är ju spännande.
Ja, jag väntar, Martha.
Hur ska vi kunna veta om nån av alla de här är mördaren?
Vi letar väl efter den som verkar nervös när de ser oss snoka runt.
Som han.
Marshall, va? Vi måste prata med dig.
Jäklar. Hela trion.
Okej, vi kör.
Vi har några frågor om Sazz Pataki.
- Träffade du henne... - Vänta. Är jag misstänkt?
Tack gode gud!
Förlåt, jag trodde ni hade synpunkter på manuset.
Men ni är ju producenter, medproducenter
och alla jagar mig om omskrivningar och då tänkte jag att ni...
Men nu är jag ju bara en misstänkt.
Jättebra, jaha.
Så frågar ni mig var jag var den kvällen Sazz blev mördad.
Inte här.
Vi pratar hemma hos mig.
- Mabel! - Hejsan.
Hej.
Jag letade efter dig i lobbyn. Kan du stanna och prata lite med mig?
Kom och sitt här med mig. Få se om vi klarar Bechdel-testet.
Förresten, checkarna har kommit, vad ska vi sätta sprätt på?
Jag plöjer nog ner den i min verksamhet.
Jag är en poddproducent, ja.
Jag chefar över några... projekt.
Du har säkert miljoner järn i elden.
Men jag råkar leta efter en ny fräsch podd
som kan passa min nya film. Vad har du?
Massor av idéer, fast inte riktigt färdiggräddade, s.a.s.
Mabel. Ingen behöver nåt färdiggräddat. Man behöver bara en krok.
Vad blir det i nästa podd? Kroka upp mig.
- Typ, nu? - Visst. Varför inte?
Den första handlar om människor.
Långa personer, korta personer, alla slags storlekar på dem.
Sen finns det en som handlar om knappar
som ens trauman triggar igång.
Det gillar jag.
Vet du vad. Glöm det. Inget av det här är riktigt verkligt.
Mabel, vill du ha ett gott råd av en riktig direktör?
Fantastiska idéer. Man kan relatera till dem.
Jag menar, vem har inte hållit på med människor och knappar?
Vet du vad, jag såg det i skjulet.
Tjejen under 80, hon är den man ska satsa på i långa loppet.
Jag ska ringa Billy Billberg. Chefen för poddarna i vårt bolag.
Jag ser ju potentialen! Bygga varumärken, sprida trender,
få Gen Z att lyfta på häcken och lyssna.
Så här tänker jag: Du jobbar fram de där idéerna
och jag fixar ett möte åt dig, så fort det går.
Nja, jag är lite osäker på mitt schema.
Jag lyssnar inte på det. Jag vill inte höra nåt alls.
Hör på mig, Mabel.
De köper inte en idé så mycket som de köper dig.
Stressa inte. Punkt, slut.
Det här gör vi.
Det är min favorittrio.
- När började du få skägg? - Det är inte Mabel.
Nåja, jag skulle bara ge dig en present.
Här ska du få, Chuck. Gammelfarmors bröd.
Nämnde ditt namn, och fick jobb på filmen.
Enstaka påhugg först,
men jag ställer upp för dig på fotosessionen sen.
Dubblar du mig...
Glen.
Du är ju stuntman, tycker du jag är fysiskt i trim?
Visst. En riktig Conor McGregor.
Tänk att bli grillad av själva trion!
I månader har jag försökt skriva en förhörsscen
och nu är jag med i en!
Ja, du lever i en dröm.
- Berätta var du var natten då Sazz dog. - Lustigt att du frågar...
Marshall, manuset är jättebra.
- Gillar du det? - Älskar det.
Jag har sällan sett mig så exakt gestaltad.
"Charles sneglar listigt på bevisen,
och hans smarta, analytiska hjärna pumpar av tankar."
- Pumpar en hjärna? - Tja, den här gör det visst.
"Oliver flaxar runt i rummet,
som en sjuttioårig Peter Pan, eller en manlig Tingeling"?
Det där är inte bra, Marshall. Välj en av metaforerna.
Borde inte du skriva ut fotona vi tog, på produktionskontoret?
Ja, ja. Bra.
Marshall, kolla hur du beskriver mig i manuset, för så där går inte jag.
Det är ett klassiskt käbbel i trion.
Det är min favoritdel i podden. Gud, vad jag älskar er.
Men för återgå till frågan om var jag var på mordkvällen.
Sanningen är
att jag har testat på standup-komedi, observationshumor och så,
men jag ger er hellre en historia än levererar en poäng.
Tänk att Jonathan Winters möter Ali Wong.
Den kvällen var jag i Hollywood på Laugh-eteria.
Det finns på YouTube. Det kanske kan vara nyttigt.
Det är första gången jag gör en timme...
- Oj. En timme. - Det är okej.
Killen borde få återgå till jobbet.
Det enda han är skyldig till är storartad gestaltning.
Ursäkta mig, Marshall, men har du lösskägg?
Jösses, syns det så tydligt? Det ska vara äkta människohår.
Det är ett fint skägg. Men... Berätta varför du har det?
Ja, det är så genant, men jag har ingen naturlig skäggväxt.
Det är första gången för mig, och jag ville vara en riktig författare.
De ser väl ut så här, va?
De här är inte... Jag har perfekt syn.
Hur kan en författare med din talang ha bedragarsyndrom?
- Jag fattar. - Gör du?
- Du är ingen bedragare. - Ibland känns det så.
Så knäppt, du är min inspiration, Det var det som drog mig till er podd.
Du låtsas aldrig vara nåt du inte är.
- Amatörer... - Hej, hallå. Oj.
Jag höll på att säga amatörer på sin väg till framgång.
Ni missar ju inget. Se bara på mordtavlorna.
Ett litet hemmabygge
ändå är ni på väg mot ett genombrott.
Äntligen nån som ser det. Ska jag förklara det för dig?
- Det kan bidra till manuset. - Det vore till stor hjälp.
Du ser ju hur det är organiserat, runt temat med frågorna.
Vem, hur, varför och varför nu.
Vi borde verkligen kontakta MasterClass om det här.
Vet ni inte riktigt vem som var måltavlan?
Titta inte på det. Det är inte riktigt klart än.
- Varför-sektorn har en massa olika... - Nej, det är inte...
Jo, men det här.
Det är mitt storverk. Hur-tavlan.
Lägg märke till tidslinjen. Här är det vattentätt.
Jättefint. Fast det där... Äsch, glöm det.
- Nej, vadå? - Det var inget.
Det är nåt med tajmingen.
Sazz ringde kl 11:07, och kroppen kom ner i förbränningsugnen kl 11:19.
Nån har alltså skjutit henne från västra tornet, städat upp efter sig
och gjort av med kroppen på 12 minuter?
Det kan vara möjligt.
Du har bara inte tänkt så som jag.
Det kanske är hemligheten med min kapacitet att lösa mordgåtor.
Jag kan kanalisera mig in i en mördarhjärna.
Det kan du ta med i manuset. Fattar du ändå inte?
Låt mig mejsla ut mordet åt dig. Tänk dig nu detta.
Vår mördare intar sin plats
och inväntar att måltavlan kommer inom synhåll.
Minut ett: mördaren skjuter sitt skott.
Får jag välja att kalla honom en han?
Okej, pang.
Minut två: han tar trapporna.
Han vill ju inte möta nån i hissen.
Men det får gå fort. Minut tre till sex:
vår mördare lämnar Västra tornet
och tar sig ett halvt kvarter till Arconias stora entré.
Ett ansikte, vilket som helst i New York.
Minut sju: vår mördare går in i lobbyn
och distraherar skickligt dörrvaktmästaren där.
Det låter precis som en svartmes.
Vad gör en liten småfågel i min lobby?
Minuterna nio till elva: går in hos mig och städar bort alla spår av brottet.
Så mycket lättare tack vare alla kvalitetsrengöringsmedel
som jag snyggt och prydligt förvarar i mitt välorganiserade städskåp.
BEVISSPREJ
Slutligen, med vad jag antar är en av mina saknade kostympåsar,
vräker vår mördare kroppen över axeln och gör sig av med den.
Och får strömmen att gå exakt vid minut 12.
Utfört med stil.
Jag menar bara att om det ska ske på 12 minuter
måste mördaren vara i perfekt fysisk form.
En begåvad atlet i sina bästa år.
- Du beskriver exakt vår mördare. - Nej. Du beskriver mig.
- Jag ska göra det. - Vadå?
Mordet. Jag ska rekonstruera det på 12 minuter.
Det är nog ingen bra idé.
Mabel, Mabel, du har ingen aning om vad denna kropp kan.
1981 deltog jag i en 24-timmars kickline-insamling.
- Som en Rockette? - Exakt som en Rockette.
Den hette Låt oss utrota Engelska sjukan
och om vi får nåt över går det till såna med aids.
Det blev bara Engelska sjukan.
Jag testar teorin, eller Marshall. Du har inget du måste bevisa.
Vadå, bevisa?
Jag är bara en man i sina bästa år, som vill använda denna stenhårda kropp,
för att visa mordets tidslinje.
Oliver, du har en massa saker som Jack Jonk saknar.
Du är gullig. Och har en massa sjalar...
Om bara 10 procent av dina stories är sanna har du haft ett spännande liv.
Tack. Det har inget med Jack Jonk att göra.
Här är era bilder.
Jag måste hämta mina gympakläder och rusa igenom mördarens hinderbana.
Pang.
Tänker ni bara lämna mig häruppe?
- Ska jag stanna klockan? - Hjälp mig ner, bara.
Jag har lagt 20 000 på mina knän.
Vi ses, era dårar, vid mållinjen.
Flytta er!
Ungar i koppel, det borde förbjudas. Jag försöker med en grej här. Undan.
Snygg dräkt där, din proppdoja.
Vrålar du åt barnen? På riktigt? Du kan inte vara riktig.
- Hur gick det för mig? - Det tog 38 minuter.
- Vadå? - Vad hände, Oliver?
- Jo, jag kom iväg rätt bra... - Nej, det gjorde du inte.
Det gjorde jag inte.
Jag har varit på en resa, och fått se saker.
Jag gjorde saker och misslyckades.
Misslyckades som atlet, som rollfigur, som modeikon...
som väktare av stadens vilda djur.
Det vill jag ogärna utveckla.
- Har du slagit en fågel? - Jag utvecklar inte!
Det är inte ditt fel, Oliver.
Ingen klarar det på 12 minuter utan att vara övermänsklig.
Det enda som håller ihop mordtavlan är min tidslinje, och den är helt fel.
Vad gör du? Skriver du om min karaktär? Radera inte min pumpande hjärna.
Nej, jag menar... Tack gode gud. Jag öppnar.
Ett litet misstag och så är man utan pump.
Bra. Här är ni ju alla. Jag har din garderob.
Jösses, fotosession.
Påminner mig om när jag stod modell åt Robert Mapplethorpe.
Googla på "Robert Mapplethorpe, Lester Dörrvakten".
Ni känner ju inte igen mig bakom masken, så klart. Men det är jag.
Ha så kul.
Jag trodde aldrig jag skulle säga att Oliver Putnam inte känner för foto.
Inte jag heller.
Hör ni. Vi måste vara med på fotot.
Mabel, pengarna har förändrat dig.
En check, och sen: "Kolla in mig!"
Nej, men kolla.
Bilderna som du tog på produktionskontoret.
Skoavtrycket på klibbmattan matchar den hemma hos Dudenoff.
Mördaren var på produktionskontoret,
vilket betyder att han också är på fotosessionen.
Fan.
Det är som att få se uppföljningen till min egen film.
Ni är här.
- Det här blir en trigger. - Skjut.
Vänta bara.
En ära att få vara din stand-in, Putnam.
Din också, mr Anaphylaxis.
Hurra! Ni hann, jag är så glad!
Älskar ni inte hela konceptet?
Vi har mångfaldigat er, och lagt till speglar.
Det blir så förvirrande, precis som er podd.
Kolla in det här.
Charlies änglar.
Ron, Harry, Hermione.
- Harry Potter. - Just det.
Gudfadern. Ett, två, tre.
- Säkert att den här planen funkar? - Absolut inte.
Men jag hade ingen bättre idé så där fort.
Fem minuter, Charles, gå till sminket.
Säg dem att du ska vara lite mindre...
De fattar.
Eva Longorias Klibbmattor
Howard!
Varför har ingen lagt ut klibbmattorna?
Tror du jag vill ha damm i näsan hela dan? Vad gör vi här? Dune?
Ms Longoria, jag lägger ut klibbmattorna,
men man talar inte till mig hur som helst.
Jag är inspelningsdokumentör- - slash- talangscout.
Fint, kan du då slasha ut de här mattorna?
PA, lägga ut mattor. Du driver med mig.
Tack så mycket för att du spelade ut galna kändiskortet.
Raring, jag har bett om galnare saker. I säsong åtta av Desperate Housewives,
sa jag att jag inte tänkte komma om inte homoäktenskap legaliserades.
Och tänka sig, nu är det så. Varsågod, alla bögar.
Nu fattar jag. Jag lär mig genom att se på.
Har jag alla min Olivrar?
Oliver.
- Jag heter Glen Stubbins. - Ut med dig, Stubbins.
Zach och Oliver, på era markeringar.
Vänta. Konferens.
Okej.
Har du läst det senaste? Ändringarna är hemska.
- Vilka ändringar? - Av nåt skäl, och fråga inte mig,
tycks Marshall har gjort mig till en osäker variant av dig.
"Oliver stirrar osäkert på mordtavlan, och undrar vem som är mördaren.
Han flaxar runt i rummet som en osäker Peter Pan eller Tingeling."
- Det här handlar bara om Jonk. - Jack Jonk?
Den snubben sätter på.
Hårt.
Vi gjorde en könsneutral version av Snövit, och han jonkade alla dvärgarna.
Alla hojtade hej-hå från hans trailer.
Han spelar min flickväns nya älskare i hennes serie.
Hemskt ledsen.
Han kanske inte jonkade alla sju.
Det kan ha varit... bara fem.
Rygg mot rygg.
Ni delar ryggrad och en gräslig hemlighet.
En gräslig hemlighet, okej.
Vänd på er.
Snorre mot snorre.
Stubbins, visa dem.
Penis?
Tack.
- Charles, förlåt. - Men ursäkta mig!
- Vadå? - Det var jag, förlåt.
Jag ska...
Vad nu? Dansar vi?
Två personer.
Så är det. Hjärnan pumpar igen.
Okej.
Enda sättet att komma över bedragarsyndromet
är att faktiskt göra det man vill bli bättre på.
Mabel, jag har räknat ut Hur.
Det var inte en person som utförde mordet. De var två.
En som sköt, och en som städade.
Vilka två personer kan det ha varit?
Man sätter ihop tankar tills de känns logiska.
Tills man har det som man har gjort, nåt man räknat ut.
Annars blir det inte logiskt, och så får man skriva om.
Trina, han är inte på markeringen. Kan du flytta honom?
Herregud, du har ju rätt!
De kan ha gjort det.
Var är den andra Brothers-systern?
Herregud, de är skjutna!
Översättning: Eva Söderqvist