S-a întâmplat ceva azi...
- Au fost împușcați! - Glen e încă în viață.
- Zach? - M-a nimerit în șunci.
Sigur ați auzit de împușcăturile de la ședința foto.
Dar spectacolul trebuie să continue!
Voiam să-ți cer mâna, dar mi-a pierit curajul.
S-a apropiat de Ronnie.
- Cine e? - Finsta mea.
Nu...
Vreau să-mi petrec restul zilelor cu tine.
Dudenoff nu e în Portugalia.
Își încasează pensia la un magazin de pe strada 125.
Rămășițele lui Sazz Pataki.
Gropiță, e prietena mea!
- Umărul ei stâng... - Nu e umărul ei.
Ba da, scrie „stâng”.
- Nu, pe ăsta scrie „stâng”. În bulgară. - Sunt doi umeri stângi?
Au identificat al doilea umăr stâng.
E umărul lui Dudenoff. A fost ucis.
Am pus camere ascunse în birou și în apartamentele voastre.
A cui e camera?
- „Te urmăresc.” - Nu suntem în siguranță aici.
New York City.
E nașpa! O cocină care colcăie de infractori.
Lăsați-mă cu „statisticile arată altceva”. V-a jefuit vreodată o statistică?
- Mai repede! - Unde mergem?
Departe! Ucigașul a fost la noi în casă și ne-a filmat. E și obsedat sexual!
Bun... Putnam, concentrează-te!
Trebuie să compun mesajul perfect de despărțire.
Deocamdată m-am gândit la „s-a terminat”, urmat de 12 semne ale exclamării.
Te desparți de Loretta?
Chiar nu știi deloc să te bucuri de o relație fericită!
Eu mi-am dezgolit sufletul, iar ea a scos un mormăit.
Rup pisica, chit că-mi smulg inima din piept.
Mergi mai repede!
Nici nu știm unde mergem.
Ne trebuie o ascunzătoare. La hotel ne poate găsi după card.
Să mergem la sora ta din Long Island, cea cu fetele care au toate nume cu D.
Nu pot să-l conduc pe ucigaș la casa surorii mele mai mici!
Soțul ei nu era polițist?
- Bună. - Howard, ascultă-mă!
Să nu spui nimănui, dar, dacă dispărem, suntem la sora lui Charles, în Patchogue.
Te rog să mergi la magazin și să vezi cine a încasat pensia lui Dudenoff.
Dementul e versat în tehnologie, poate ne urmărește.
- Închide telefonul! - Ai dreptate. Pa, Howard!
- Oliver, închide telefonul! - Bine...
Mesaj nimicitor trimis.
Doreen, sosim!
Îți dorești liniște, siguranță
și să dormi bine, știind că femeile dragi nu sunt pocnite la supermarket?
Există un singur loc pe pământ potrivit pentru tine.
Comitatul Suffolk.
Trăiască Long Island!
Firește, nu există loc perfect.
Trebuie să vă avertizez cu privire la soră-mea.
Nu-mi place să zic asta despre o rudă de sânge,
dar e o persoană extrem de spontană.
Vai, ce insultă!
Ia uite cine a catadicsit să apară de Ziua Recunoștinței!
Păcat că e aprilie.
Intrați!
CRIME ÎN IMOBIL
Episodul șapte, sezonul 4 Valea păpușilor
Îți ador păpușile!
Mulțumesc! Cele mari se găsesc greu acum. Cică sunt probleme cu aprovizionarea.
Am început să le colecționez după nunta lui Dawn.
Pe urmă Dina și Danielle au plecat la DeVry,
iar Dagmar, mezina, a plecat de acasă doar ca să mă facă să sufăr.
Deci ți-ai înlocuit fetele cu păpuși.
N-am făcut legătura.
Ești perspicace! Asta e mai important la un bărbat decât înălțimea.
Mulțumesc.
M-am tot întrebat cum arăți. Îți știu vocea din podcast.
Uneori rulez la viteză mai mică, ca să ai o voce mai gravă.
Pe urmă măresc viteza și ai o voce pițigăiată.
Apoi iar mai încet, iar mai repede...
Apoi încet, pe urmă mai repede...
- Unde-i Big Mike? Ar fi bun un polițist. - L-am dat iar afară din casă.
Trăiește în barcă, pe aleea din față. Prea multe seri la Can-Cans...
Cred că o să regret întrebarea, dar ce e Can-Cans?
- Hooters pentru amatorii de funduri. - Am avut dreptate.
Ăsta mi-e bărbatul.
Un porc care se îndoapă cu brânză pane înconjurat de fesele unor necunoscute.
Măcar aveți mai mult loc.
Ucigașul n-o să vină încoace, că știe că nu-ți vizitezi sora.
Ușurel...
Ai de gând să mă lași iar cu sechele pe viață?
- Doreen, te rog! - Sensibil mai e!
Scuze! Vă aduc prosoape curate. Vă trebuie dacă rămâneți peste noapte.
- Unu sau două? - Unu...
Mă gândeam eu.
Ești genul care folosește două prosoape. O să-ți prindă bine. Te vreau uscat.
Mi-e frică!
Charles, ești bun să ne pui la curent cu intriga din Suffolk în mijlocul verii?
Cred că vă imaginați.
Avea trei ani și o dădeam în leagăn. I-am făcut vânt prea tare și a căzut.
A rămas fără splină.
Nu asta mi-aș fi imaginat.
Știe că mă simt vinovat. Răsucește cuțitul în splină.
- Poate am greșit venind aici. - Nu, nu!
E liniște, deci putem să lucrăm și avem șanse să nu murim.
Păpușa asta vă amintește de cineva?
Cozi împletite, ten de alabastru, sâni obraznici...
- Oliver, cazul! - Ocupați-vă voi.
Eu sunt mort de oboseală și cu inima frântă de curând.
Charles?
Trebuie să mă ocup de siguranța noastră, să fac acest loc impermeabil la crimă
și după aceea să ofer poliției evaluarea tactică a situației.
Adică iubitorului de fese care trăiește în barcă?
Da.
Până una-alta, prosoapele. Tu voiai două. Poftim!
Unul singur.
„Can-Cans. Seara băncilor ude.” Tipic pentru tine, Long Island!
Big Mike!
Sunt eu, Charles.
Împrumut lada ta cu scule.
În sfârșit, v-am dat de urmă! V-am lăsat o tonă de mesaje.
Noroc că știa Howard unde sunteți.
E groasă. Cei de la studio întreabă dacă surorile sunt ucigașele.
Dacă sunt, o să le zbor.
Dacă e posibil, dar n-avem probe, pot s-o dau cotită.
Care-i răspunsul?
Sigur nu sunt ele ucigașele. Cred...
Spune că nu sunt ele ucigașele. E în fața mea.
Pare 60% sigur.
E puțin?
Tu ți-ai dezgolit sânii la premieră după 50% dintr-o margarita.
Bev, e o situație de urgență. Dă-mi telefonul!
Ba le-a văzut, Monica! A văzut 100% din ele.
Poftim? Doamne...
- Ce faci acolo? - Nu acum!
A apărut altă enigmă urgentă: pe unde umblă Johnnie Walker.
Caut un loc care să nu fie plin de păpuși și unde să pot lucra.
- Doamne... Vocea de bebeluș? - Mă ia cu fiori.
E cumva Bev Melon? Ce naiba, Howard...
Poți să înduri viața de aici fără să bei?
Nu, firește. Știu unde să caut!
Te sun eu mai încolo. Pa!
Bev, ce cauți aici?
S-a zis cu noi! Suntem morți și îngropați. Asta caut aici. Nu știu...
- Ce s-a întâmplat? E cineva afară? - Nu. De-ar fi așa de simplu...
Cei de la studio iau în calcul anularea filmului
din cauza tuturor „catastrofelor”.
Sunt foarte stresată! Trebuie să găsesc o soluție.
Simt că mai am puțin și clachez. Mi-e foame de mor! Sunt lihnită.
Arată scârbos. Îmi trebuie ceva consistent.
Am văzut niște coji de pizza pe barcă. Mă întorc imediat.
Ce s-a ales de viața mea?
- Scuze! - Nu e cazul.
Mi s-a făcut poftă de un cocktail.
Dar nu găsesc lichiorul de pepene-roșu.
Ce-ar fi să-ți fac un cocktail de-al meu? Stai să iau sticla din spatele tău.
Așa! Cred că o să-ți placă.
E aproape numai vodcă și limonadă. Îi spun „Betty și asuzi”.
După buna mea prietenă Betty, care asuda ca un porc.
Așa... Praful de limonadă.
E foarte bun și ca exfoliant.
Un pahar mare pentru micul meu rege!
- În sănătatea lui Betty! - Era o curvă.
- Îți vine să crezi? - Aoleu!
- Chiar e... - Știu.
Bun...
Am impresia că te supără ceva. E vorba de Charles?
Nu. De obicei, da.
Dar acum e vorba de o despărțire.
O relație distrusă de defectul meu fatal.
- Că ești prea chipeș? - Și asta, dar...
Sunt prea disponibil emoțional.
Actorii?! Ce căutați aici?
Ne-a zis Howard că vă găsim aici. Vedetelor li se spune totul.
- Tu ce cauți aici? - Mă ascund de ucigaș.
Ți-ai zis: „Ce-ar fi să-i las pe actori să moară de mâna nebunului?”.
- Ucigașul ne vizează pe noi, nu pe voi. - Îmi spune mie rana că nu e chiar așa.
- Am fugit din spital ca să vin încoace. - Du-te înapoi!
Am nevoie de liniște ca să mă ocup de caz.
- Sigur sunt hoteluri frumoase... - Nici gând!
Sunteți răspunzători de siguranța noastră. Rămânem aici.
Bine. Alegeți-vă câte o păpușă, distrați-vă și dați-mi telefoanele!
Păcat că asociația actorilor...
Credeam că-mi doresc o parteneră cu care să formez un întreg creator.
Da, înțeleg.
Ea Verdon, eu Fosse, ea Fleetwood, eu Mac.
Dar poate că, de fapt, îmi doresc
o femeie pe care s-o țin în brațe și s-o ador.
- Ca pe o păpușă. - Da, cum zici tu.
- Cum ți-ai cunoscut soțul? - Asta n-are ce căuta aici.
N-a fost nimic ieșit din comun. O întâlnire ca în filme.
Ne-am cunoscut într-o toaletă ecologică, în parcul Jones Beach.
Să deschidă cineva până nu sună iar!
- Parcă-s o țestoasă. Ajută-mă! - Te împing eu. Așa!
Bun...
Domnule Putnam!
E cineva?
Intră!
Ce naiba?
Bună!
M-am agățat în vesta ei de macrame.
Așa zic acum tinerii?
Mare glumeț, nu?
De unde ai știut...?
De la Howard, firește!
Te-am sunat de nenumărate ori, dar intra căsuța vocală.
Am mers șase ore cu avionul, pe locul din mijloc,
ca să te întreb cum de te-ai gândit să-mi dai papucii printr-un mesaj.
Loretta, ce tot spui acolo?
Te-am sunat și mi-am pus inima pe tavă, iar tu ai scos doar un mormăit.
Când a fost asta?
- Ieri. - Nu se poate!
O zi care va rămâne de tristă mormăire.
Cât era ceasul?
- Pe la prânz. Ora inimii zdrobite. - Prânzul la tine sau la mine?
La tine. Eu eram la al doilea cocktail.
Mă bucur că te amuză suferința mea. Îmi crește inima, nu alta!
Cred că ai vorbit cu dublura mea.
- Poftim? Cum așa? - Eram amândouă înfășurate în bandaje.
Cred că asistenta mea s-a încurcat și a dus telefonul cui nu trebuia.
- Deci n-am vorbit cu tine? - Nu, nici vorbă!
Tu nu meriți un mormăit.
Cred că meriți...
Nu pot să spun decât...
- Mi-a fost dor de tine! - Și mie de tine.
Care-i treaba cu Doreen?
Doreen e sora lui Charles.
- Trebuie să-mi fac griji în privința ei? - Toată lumea trebuie să-și facă!
Ai grijă!
Vrei să te ajut să-ți bați degetele în cuie?
Vreau să nu se poată deschide geamurile. Încerc să rămânem întregi.
Pentru mine e prea târziu.
Am întrebat dacă pot să-ți dau splina mea.
Doctorul a zis că nu e nevoie, splina nu e indispensabilă.
Te tachinam, nu mă lua în serios! Nici nu țin minte accidentul.
Știi ce țin minte?
E una dintre cele mai frumoase amintiri. Cred că aveam vreo cinci ani.
M-a dus mama să-mi văd fratele mai mare jucând într-una din primele lui piese.
A fost superb!
Erai menit să ajungi la Hollywood.
Mă asculți măcar?
Scuze, nu pot vorbi cu tine acum.
Lumea a murit sau e în pericol din cauza podcastului meu,
așa că trebuie să mă concentrez asupra cuielor!
De ce ești mereu supărat pe mine?
Nu sunt supărat pe tine.
Stai puțin! Plângi? Te rog să nu plângi.
Plâng când am eu chef!
Eu nu-s ca tine, un robot insensibil, să nu plâng niciodată.
Mă controlez.
Insinuezi că sunt nebună?
- N-am zis asta. - Nu nega!
- Chiar n-am zis asta. - Am zis să nu negi.
Nu ți-am zis să negi, ci să nu negi!
Pe TikTok îi zice „abuz psihologic”. Tu ești maestru! E epidemie.
Toți bărbații din viața mea mă cred nebună pentru că sunt o ființă sensibilă.
Dar știi ceva? E un omuleț la parter
care apreciază o femeie simțitoare!
Ai grijă cu Jill! E victoriană.
- Ne-am plictisit. - Ce faci, verifici sperma?
- Poftim?! - Unde e crimă, e și spermă. Se știe.
Te putem ajuta, nu suntem copii.
Îmi desfaci punguța asta? Nu e asistentul meu aici.
Trebuie să lucrez la caz.
Ce-ar fi să repetați textul sau să luați Ozempic? Ce faceți voi de obicei...
Scuze de deranj! Vreau ceva de ronțăit.
Eugene?
- Sunt eu, Loretta! - Loretta...
Loretta Durkin.
Am jucat împreună la Saskatoon în vara anului 1982.
Adaptarea pentru scenă a Moonraker, filmul cu James Bond.
Încerc să-mi aduc aminte de tine, dar nu reușesc.
Eram Holly Goodhead. Asta era...
Zach!
- Mi-ai plăcut la nebunie în Baskets. - Mulțumesc din suflet!
Scuze, am o gaură în carne...
Mie nu mi s-au făcut complimente.
- Putem vorbi puțin? - Da, sigur.
Scuze! Actorii vor să ne ajute cu ancheta.
Poți să-i scoți afară la joacă sau să-i distragi cu cheile?
Bine... Dar cred că faci o mare greșeală.
Actorii sunt investigatori înnăscuți! Ai condiției umane.
Așa de mult te-a schimbat Los Angelesul?
Hai, lasă-i să ia și ei parte! Cine știe? Poate vă ajută.
Bev!
Bev... Slavă Domnului!
O să te rog să le ții companie unor actori de film.
- Ești o dulce! - Mersi.
Mi-ar face plăcere să stau cu actorii. Unde sunt actorii?
Iată, actorii stau toți laolaltă și vorbesc despre meserie.
Bună, actorilor! Vă bag undeva!
Pot să...? Vrei niște apă?
- Bine, mamă. Te bag undeva, actrițo! - Îmi știi filmografia?
„Filmografia”? Dă-mi voie să-ți rezum așa-zisul talent într-un singur cuvânt.
Mi s-a acrit de studioul ăsta infect, de scenariul plin de inconsecvențe
și de voi, actorii egocentrici, care vă memorați textul
cu botoșei în picioare și ronțăind mâncare specială pentru actori.
Am fost împușcat! Sigur s-a infectat, supurează.
Încetează odată, Zach! Te văicărești întruna.
„Sunt un ștrumf grec egocentric. Am fost împușcat și am făcut buba.”
Nu mai suport, frate!
Am terminat-o cu Hollywoodul!
- Mijlocia. - Mamă singură.
- Hipotiroidie. Nu, hipertiroidie. - Trei din trei, nenorociților!
Vezi? Adevărați detectivi!
Bine... Haideți să discutăm despre caz!
REGISTRU
Haide! Vreau doar să văd cine a încasat pensia prietenului meu apropiat.
Nu!
Scuze, nu știu ce m-a apucat. Lasă-mă să mă uit în registru!
Contravine regulamentului.
Voi abia aveți reguli privind spălatul pe mâini.
PISICĂ DE PAZĂ LA DATORIE
- Ai dresat o pisică să stea de pază? - Sí. Gazpacho e un dur!
Ce-ai zice să fie invitat
la un podcast despre animale care o să facă furori?
Dudenoff!
Încă un „Dudenoff”. Semnăturile nu sunt identice.
Răspunde, Mabel! Vai, Doamne...
S-a întâmplat în seara când a murit Sazz.
Apoi ucigașul ne-a scris că ne urmărește, așa că am venit încoace.
- Acum știți și voi totul. - Excelent!
- Ne ocupăm noi. - Crezi că vă descurcați?
Nici nu știi tu la câte ne pricepem noi!
Consacrăm meseriei doar 3% din timp.
În rest ne desăvârșim talentele
care ne-ar putea fi de folos pentru profilul personajelor.
„Nu-i știu io prea ghine pe aiștia.”
Dialecte.
- Eu știu să jupoi căprioare. - Eu, trucuri cu cărți.
Sunteți nemaipomeniți! De-abia aștept să văd ce idei vă vin.
Alegeți-vă o cameră. Eu mă duc în alta.
Bine ai revenit, scumpa mea...
- Poftim? - Surpriză!
Vezi ce-am făcut ca să stăm mai mult împreună, mititelule?
Uite ce-am găsit!
Lichiorul de pepene-roșu!
Mersi, dar nu-mi trebuie.
- Și cred că e sos de friptură. - Tot un drac.
- N-am vrut să vă deranjez. - Te rog să ne deranjezi!
- Doreen, ai putea...? - Da.
Avem o relație la distanță, așa că fiecare clipă împreună contează.
Suntem prieteni buni până apare Heidi, iar pe urmă cine mai sunt?
Nimeni?
M-am săturat să-și bată toată lumea joc de mine!
Nu-și bate nimeni joc de nimeni!
- Ba eu cred că da! - Doreen!
Scuze! Mă respinge soțul meu, mă respinge iubitul tău...
Nici frate-meu nu vorbește cu mine! Sunt...
Te-am pipăit...
Biata de ea...
Dar cum să nu fie atrasă de Oliver Putnam? Ești un adevărat magnet!
- Păi... - Mersi!
Bine...
- Auzi? - Iată-ne din nou la pian.
Sunt puțin geloasă pe ce i-ai zis ieri dublurii mele.
La telefon.
Doar am...
- Acum nu mai are aceeași savoare. - Mda. Dar ce ai spus?
Păi...
La petrecerea de la Los Angeles, când stăteam lângă foc,
am fost la un pas să te cer de soție.
- Poftim? - Așa mi-a venit.
Urma să te muți la Los Angeles și mi-era teamă că o să te pierd.
- Înțeleg... - Nu!
Nu zic că nu vreau să ne căsătorim. Loretta, te ador!
M-am dat peste cap ca să fiu aproape de tine.
Serios!
Am inventat o Insta-bunicuță pasionată de artizanat
ca să văd ce mai faci.
Cum?
„Singura cale de a fi tu însuți e să te găsești tu pe tine.”
Doamne... Tu ești Ronnie?
- Da, eu... - Nu!
M-am apropiat de Ronnie.
Am...
Am făcut capturi de ecran cu memele ei, i-am destăinuit anumite lucruri.
Și ți-a fost foarte recunoscătoare!
Deci m-ai urmărit și m-ai păcălit,
după aceea ai vrut să mă ceri de nevastă, dar numai fiindcă ți-era frică,
apoi mi-ai dat papucii printr-un mesaj?
- Dacă le înșiri așa... - Lasă-mă puțin!
Loretta!
Fir-ar să fie!
SĂ FACEM SĂ FIE O ZI MINUNATĂ! Șterge fotografia
TEMERILE ÎȚI MĂNÂNCĂ URECHILE
La naiba!
Bună!
Ar trebui... Nu, vreau să-mi cer scuze.
Am sărit calul mai devreme. Mi-a întunecat limonada judecata.
Mda... Am trecut toți prin asta.
Se pare că lucrurile nu merg grozav între tine și mititelul tău.
Cred că mititelul meu e nebun.
De ce oare te crede lumea nebun dacă ești o fire mai simțitoare?
Poate nu e nebun, ci doar sensibil.
Nu e mai bine decât să fie rece? Inima lui e ca o carte deschisă.
Poate că ai dreptate...
„Poate”? Ce știu eu? „Poate”... Poate sunt doar o proastă.
Liniștește-te!
Nu-mi spune tu mie să mă liniștesc! Ce-ar fi să te întorci la Beverly Hills?
Am o garsonieră închiriată în Burbank. E dedesubtul unui supermarket.
- Nu te da mare cu câți bani ai! - Liniștește-te, serios!
Valea din casa mea, stricato!
- Doamne, ce-i asta? - Nu te opune!
Dă-mi drumul! Ce-mi faci?
- Nu știu! De ce-ți rozi cozile? - Dumnezeule!
De ce-ți rozi cozile?
- Chiar a jucat în Moonraker! - Vai, pacemakerul meu...
Nu știam că ai pacemaker. Doamne...
Vai, n-am știut...
- Am jucat teatru. - Nu prea bine.
M-a învățat sensei Brian să mă bat pe scenă.
Dintele meu!
Ar trebui să intervin.
- Cine poartă trenă în casă? - Nu, opriți-vă!
Treci încoace!
Doamne! Erau săruri de baie în limonadă?
- Dă-te jos! - Doreen!
- Dă-te jos! - Arcuiește-te!
Bagă mâna și imobilizeaz-o! Hai, arcuiește-ți spatele!
Ușurel! Nu vă bateți pe mine ca Loni Anderson și Charo!
Dă-te de pe mine!
Cine-i acum fetița munților? Scârbă!
- Îți pare rău? - Da, că ești deasupra mea.
Și mie-mi pare rău.
Auzi, Doreen? Îmi cam fac griji pentru tine.
- E bine așa? - Da.
Soțul tău s-a mutat pe alee, te bați cu o actriță
și ești obsedată de ce ți-am făcut când erai de-o șchioapă.
Las-o dracului de splină!
Fac glume pe tema asta pentru că e un fleac.
Mie nu mi se pare deloc amuzant. Erai micuță, iar eu aveam 19 ani.
Mama a țipat întruna la mine la spital. Nu m-a iertat niciodată.
Era într-o ureche, știi foarte bine.
Știi de ce țin minte că am fost să vedem piesa?
Pentru că mama m-a ținut de mână când am intrat.
Te-a ținut de mână?
Da...
Cred că nu se mai întâmplase până atunci.
Și nici nu s-a mai întâmplat pe urmă.
Era atât de distantă!
Apoi a murit.
Ai plecat și tu...
Și am ajuns așa.
Vin în vizită.
Da, uneori... Dar nu ești niciodată prezent cu adevărat.
Ți-am ascultat podcastul
și te-am auzit făcând glume cu toți prietenii tăi...
- Podcastul e despre vecinii noștri uciși. - Dar era o atmosferă așa de plăcută...
Ascultându-vă, m-am simțit și mai singură.
Of... Sunt varză și cerșesc atenție.
Sunt varză și am un băț în fund.
- Putem să dăm vina pe mama? - Da, că oricum e moartă.
Mă gândesc des la tine.
Aș vrea să țin mai des legătura cu tine, dacă nu e tardiv.
Mi-ar face mare plăcere!
Și mie.
Am o veste extraordinară!
Am tras un pui de somn pe cinste, mă simt minunat!
Acum mi-e totul foarte limpede.
Când am țipat la actori mi-am amintit de ce am intrat în această branșă.
Pentru că, dincolo de orice, îmi pasă foarte mult!
Acum mi-e clar: filmele sunt pasiunea mea.
Am urlat două ore la directorul studioului și i-am zis toate astea.
Ce să vedeți, Charles și doamnă-leopard? Îi dăm bătaie cu filmul!
Vă vine să credeți? Înapoi la treabă!
Hollywood!
Cine-i pațachina?
Mașina vine în câteva minute.
Ca să recapitulez, m-am bătut cu o femeie și am câștigat.
Și am aflat că s-ar putea să fii nebun.
Drept să spun...
n-am mai avut o relație serioasă de zece ani, poate chiar douăzeci.
Când te-am cunoscut pe tine,
mi-am pierdut cumpătul.
S-ar putea să nu mi-l mai recapăt.
Dacă nu poți face față nebuniei mele,
e de înțeles.
Dacă vrei să fugi, atunci fugi.
Nu te grăbi așa!
Din clipa în care te-am cunoscut,
am știut în adâncul sufletului că ești țicnit.
Din câte am numărat, ai șase povești
despre cum te-ai întâlnit la magazin cu Lynda Carter.
O femeie fantastică în toate sensurile!
Revenind...
În ciuda bolilor de care e clar că suferi, n-am plecat nicăieri.
Și nici n-am de gând să plec. Îți accept nebunia...
pe viață.
Îmi dai o brățară de păpușă?
Te cer în căsătorie, Oliver. Vreau să mă mărit cu tine.
Înainte să accept, de curiozitate, familia ta e înstărită?
Accept!
Scularea! S-a făcut dimineață!
Trebuie să dorm, sunt mahmură! Termină dracului cu zgomotul!
Mulțumesc!
- Am elucidat misterul! - Doamne...
Ce se întâmplă?
Vă rog să vă uitați la peretele crimei,
care e ca panoul vostru, dar mai mare, prin urmare e superior.
Suntem de acord cu voi. Cine încasează pensia lui Dudenoff vă are în vizor.
Dar se poate ca nu uciderea lui Sazz să fi fost punctul de pornire.
Da, totul începe în primul sezon,
care, apropo, e ciur de inconsecvențe mai ceva decât Zach de gloanțe.
Scenariul e plin de așa ceva! De pildă, cine a otrăvit-o pe Winnie?
L-ați bănuit pe Sting, dar pe nedrept. Pe urmă ați lăsat-o baltă.
Winnie?
Doamne, cine ți-a făcut așa ceva?
Am bănuit-o pe Jan.
Greșit! Uită-te la biletul de pe ușă!
„Desființează podcastul sau te desființez” a fost scris de un stângaci.
De unde știi tu?
Am studiat caligrafie când am jucat rolul lui Marc Antonio în Soția caligrafului.
- Jan nu e stângace. - Nu.
Uite cum ține fagotul!
Am stat pe lângă muzicieni înainte de Cimpanzeul simfonist.
A doua problemă majoră: biletul de pe ușa lui Jan.
„Te urmăresc.” Exact mesajul pe care l-am primit noi.
- E vorba... - De aceeași persoană. Bravo, Mabel!
Ucigașul vă are în vizor din primul sezon.
Iar Sazz era la curent!
Amintiți-vă ce am găsit la ea în casă! „Cățel bolnav.” E vorba de Winnie.
„Bilet”, adică cel de pe ușa lui Jan.
Sazz a dezlegat misterul! Poate asta voia să-mi zică.
Recunosc că am greșit. Ar fi trebuit să apelez la voi mai devreme.
Mulțumim! 1-0 pentru actori în fața incompetenților.
Ai dreptate!
De ce zâmbești?
Știu că nu e momentul potrivit...
Mă însor!
Adevărul e că nu ești nicăieri perfect în siguranță.
Poți doar să găsești niște oameni care țin la tine,
cu care să împarți o sticlă de vin roșu, o sticlă de vin alb...
- Nu e întrecere. - Ia te uită!
- S-a strâns toată gașca! - Salut, Big Mike!
Cum a fost brunch-ul la Can-Cans?
Merg acolo pentru că polițiștii primesc meniul de seară la preț de prânz.
Știi că nu-mi plac fundurile. Îmi placi tu!
Bine, poți să urci la bord. Și nu mă refer la barcă!
Las' pe căpitanul Jack diseară!
Auzi, Chuckie?
Încearcă Howard să dea de voi.
A făcut rost de numărul meu. Cică știe cine l-a ucis pe Dudenoff.
Mi-am notat, ca să nu vă zic prostii. Mi-a spus așa...
Nu a încasat o singură persoană pensia.
A găsit cinci semnături și un singur număr de telefon.
Înainte! Oprește.
Înainte!
Oprește aici. Inez!
Înainte!
Doamne...
Înainte!
Rudy!
- Doamne! - Doamne!
- Qué anume? - Sun la numărul din registru.
Alo?
Milton Dudenoff la telefon.
Nu știu cine-s vesticii, dar Howard zice că sunt toți implicați.
Au aflat!
MINISTERUL DE FINANȚE MILTON DUDENOFF
Subtitrarea: Diana Lupu