Viděli jste...
- Kdo je Dudenoff? - Kdo mě chce dostat?
Poslední, kdo se takhle vyptával, je pod drnem.
Nelegálně podnajímáme byty s regulovaným nájemným.
Dudenoff je na důchod v Portugalsku. Posíláme mu nájem.
- Hlas z vysílačky... - To byla Helga, moje ex.
Tvoje šílená ex.
Jistě jste všichni slyšeli o střelbě na focení.
To je Glen. Ještě žije.
Schytal to můj špek.
Dudenoff si šeky ze sociálky vybírá ve večerce na 125. ulici.
Jsou tu dvě levý ramena?
Sazz nebyla v peci sama.
- Patří Dudenoffovi. - Olivere, chci si tě vzít.
Jde po vás ten, kdo vybírá Dudenoffovy šeky.
Váš kamarád Howard prý ví, kdo zabil Dudenoffa.
Jeho šeky nevybírá jeden člověk.
Našel pět různých podpisů.
- A jedno telefonní číslo. - Haló?
Zjistili to.
Záchranný člun Alfreda Hitchcocka je film odehrávající se na malém člunu
plném zoufalých postav, které zjišťují, jak daleko zajdou,
aby přežily v drsných vodách za nebezpečných okolností.
V New Yorku
může záchranný člun vypadat jako dostupné bydlení
v pěkné budově na Upper West Side.
Nemůžu prostě tudy?
Srdečně vás zvu, chystám překvapení. Dudenoff
No, můžu natočit další...
- Ahoj. - Ahoj.
Ještě... Ještě mi zavolej.
Taky máš pozvánku od Dudenoffa?
Jo, je to jako vražedná záhada. Jako by pozvánku přinesl havran.
Máš něco s okem?
Asi jen alergie.
Ahoj, taky jste dostali pozvánku?
Jo. Mrkej na ten karton.
Ví, že mohl napsat na mobil, že jo?
Zaklepe už někdo?
Počkejte na mě!
Počkejte na mě.
- Helgo! - Vzala jsem i kamarádku.
- Snad to nevadí. - V pohodě.
Kdo by odmítl Hammy Faye Bakerovou?
Prasátko v županu.
Koho to sem čerti nesou?
Pojďte dál. Buďte jako doma.
Brzy vám změním život.
JEN VRAŽDY V BUDOVĚ
Díl osmý – Řada čtvrtá Záchranný člun
- Úkryt u rodiny má jednu výhodu. - Jakou, Charlesi?
Návrat do budovy plný vrahů nepůsobí tak zle.
Jako vážně?
Dobrá. Prostě...
Ne, Charlesi, využij boky.
Nahoru a dokola, jako hula-hop. Takhle.
- Nepomáháš. - Můžu to zkusit?
Ne, já to zvládnu. Je to problém s...
trupem.
Jak to, že neumíte otevřít kapotu?
- Skuteční muži si najímají jiné muže. - Odtahovka dorazí za 15 minut.
Musíme jim něco nechat, aby měli radost.
Seš fakt lidumil.
Moment.
Už zase? Ignorovat.
Když už čekáme, co si to shrnout?
Zatím víme tohle:
Dudenoff má pár bytů s regulovaným nájemným.
Nastěhoval do nich Westíky.
Ti ho sice potřebujou naživu, aby měli kde bydlet,
ale zabijou ho a spálej. Pak vybírají jeho šeky, aby to maskovali.
Když to Sazz zjistila, zastřelili ji z Dudenoffova bytu.
Pak stříleli po mně
a téměř zabili našeho nejlepšího vyšetřovatele.
Od Vince Fishe bych to nečekal. Jsme parťáci na Wordle.
Moment.
Volají nám na FaceTime.
- Ahoj. - Ahoj, lidi.
Sexy polovina našeho vyšetřovatelskýho sextetu má pár postřehů.
Nemusíte jet na zkoušku?
Jsme nepostradatelní, nemůžeme vás v tom nechat.
Jsme profesionální vyšetřovatelé.
Vy nás ztvárňujete ve filmu.
Zvládneme to sami.
Můžeme vás na chvilku ztlumit?
Když nás ztlumíte, ztlumíme my vás.
Dobře, tak navzájem.
Ti pitomci to zvrtají.
Neztišili jste to.
- Pardon. Teď už ano. - Co se stalo? Já to ztlumil.
Pořád vás slyšíme.
Víte co? Co se netlumit?
Chce to nějaký bezpečný místo.
Někde jinde než v Arconii.
Dobrá. O něčem bych věděl.
- Dobře, ale jak získáme přiznání? - Mám nápad, ale musíme někoho přibrat.
- Jestli myslíš Tonyho Danzu... - Tonyho Danzu.
Eugene, mohl bys ho nezmiňovat alespoň jeden den?
KDO ZAVRAŽDIL TIMA KONA?
Jak tady má postava může žít? Alba nejsou podle abecedy.
Pěkný.
První vydání se dotýká druhýho vydání.
To je fakt dokonalý.
Jako fakt?
Tak jo. Vletíme na Westíky se dvěma celebritami a Eugenem.
A co dál? Za chvíli točíme, takže si zacvičím. Klidně se dál bavte.
Můžeme probrat můj nápad?
Je velice prostý.
Pozveme Westíky
na Danzovu 35. výroční
benefici s bílými kalhotami.
Tony Danza byl televizní hvězdou v 80. letech.
Nezájem, neřeš.
Pak řekneme omáčkové rodině,
že Tony chystá vlastní řadu omáček jménem „Kdo je tady omáčka?“
Westíci pak vyklopí svůj příběh,
protože podlehnou Danzovu sousedskému charismatu.
Danza je skvělý plánza.
Ten plán se mi líbí. Stačí jen pár změn a udělat něco jinýho.
Místo toho bych je překvapila zvonkem.
- Řekni nám o tom víc. - V telenovelách je zvonek zvrat.
Třeba se vrátí ztracený bratr
nebo se po 40 letech rozchodí invalidní strýček.
Komplikujete to. Jednomu hráblo, zabil Dudenoffa a ostatní ho kryjí.
Musíme je rozpovídat.
Podle mě musíme Westíky pozvat na oh hell s celebritama u Olivera.
- Výborně. - Jo.
Domácí hřiště. Musíme zůstat v klidu.
Ovládání vlastních emocí je to, v čem herci excelují.
Jo, zvládnete to vy tři?
- Vždyť jsem herec. - Ne moc dobrý.
A rozhodně zvládnu chytit vraha mé přítelkyně,
co si chtěla otevřít trampolínový centrum, aby...
Musím se natáhnout.
Kde mám kurva ložnici?
Snad to Charles zvládne.
Konfrontace vraha přináší spoustu emocí.
Pardon. Stahuju si póry.
Používám Lady Longoria 19 v 1. Tohle je infračervený světlo.
Taky je to hřebíkovačka, je v tom šroubovák a vibrační hlavice.
- Haló? - Ahoj.
Ahoj, zlato.
Moje snoubenka.
Tento víkend se bereme!
Ahoj, lásko má drahá.
Tento víkend?
- Na uspěchanou svatbu je dost starej. - Jo, měl by mít udejchanou svatbu.
Radši zmizím.
Hele, taky je to diktafon.
Evo, jsi geniální!
Mění to ve zpěv.
- Chceš to zkusit? - Nechci. Nebudu na to sahat.
Jo. Ne, zlato. Všechno to zvládnu.
- Nemůžu tomu uvěřit. - Vzrušující. Zařídím to. Taky tě miluji.
Pa.
To je moje místo.
Samozřejmě.
Pořád zapomínám.
Tak jo.
- O víkendu se ženíš? - Ano.
Neříkej, že to proběhne na úřadě.
Svatby mají být událost.
Hudba, proslovy, střelba z AK-47 do vzduchu.
Zachu, netušil jsem, že jsi taky romantik.
Svatba je nejdůležitější částí manželství.
Se ženou se bereme co čtvrt roku. Místo nastaví atmosféru soužití.
Když chceme hravost, bereme se na pláži.
Když jsme se hádali, bereme se na místě uzavření příměří.
Jalta, Postupim, Camp David. Potřebovali jsme jich hodně.
- Lorettě úřad stačí. - Jasně.
Taky se tam můžete rovnou rozvíst.
- Zachu? - Ano.
Zkoušíme scénu 13.
- To je která? - Oliver vysvětluje selhání manželství.
Jsi v pořádku, Charlesi? Naštvaného jsem tě asi ještě neviděl.
Popravdě by to dalo další rozměr mému výkonu, kdybych se mohl podívat.
No, ano, jsem naštvaný.
Ne, neuvidíš to, protože to není společensky přijatelný.
Eugene, trénuj obracení omelet.
Proslulá omeleta. Jistě. Budu trénovat.
Jsem zvědavý.
Hodně křičíš?
- Sklony k násilí? - Ne, hůř.
Ale nestalo se to už desítky let, protože mám techniku potlačení emocí,
která zahrnuje dýchání
a taky spoustu poklízení.
Tady máš.
Vadí ti to?
- Ne. - Vadí ti tohle?
- Ne. - A vadí ti tohle?
Proč to děláš?
Vadí...
Tak jo, dorazí každou chvíli.
Všichni jsme nervózní. Máme podcast, dvě vraždy, svatbu.
Ale zachováme klid.
- My zachováme klid víc než vy. - Tohle není soutěž.
Teď už ano.
Sevřel jsem, uvolnil a znovu sevřel svěrač.
To jsou oni.
Dobře.
Možná bych mohl zařídit párty na lodi.
Takovou atmošku chceš v manželství? Je ti zima a družička šuká kapitána?
- No tak. - Jo, jo.
A hele.
Přinesli jsme sváču.
Bez jamónu se hrát nedá.
- Přesně tak, mami. - Díky, že jste přišli.
- Je nás hodně, bude to lepší tady. - Vaši přátelé jsou naši přátelé.
A když jde o hvězdy skvělé?
Kvůli pásce to nevidíte,
ale rozpustile mrkám.
Jo.
Do toho.
Víme, že víte o šecích.
Odevzdejte telefony!
Co uděláš teď, Vinci?
Zůstanete sedět a vyslechnete nás.
Všichni v mém týmu zachovejte klid. I když vrazi vždy vyprávějí, pak vraždí.
Zkusí nás dojmout dlouhými příběhy.
Přesně.
Kdybychom to zažili, taky bychom ho zabili a snědli.
- My ho nesnědli. - Ale zabili, že jo?
Tak jo.
Dudenoff chodil do naší restaurace.
Chodil tam i se svou ženou, ale zemřela. Pak si objednával donášku.
Když chyběl personál, vozili jsme mu jídlo cestou domů.
Ale ne.
V garsonce působil fakt osaměle.
Pozval nás dál. Začali jsme hrát karty.
V pátek jsme hrávali oh hell.
Začali jsme hrát pravidelně.
- Prosím. - Dobře.
Tajnou přísadou je jamón ibérico.
No, nikdo to neumí líp.
Díky. Naším snem je mít vlastní řadu omáček.
Zní to šíleně, ale investovat by mohl Tony Danza.
Takže jste ho zabili, protože nedodal poslední část vašeho snu.
- Neříkej Tonyho Danzu. - Přišel s ním omáčkový táta.
- My ho nezabili. - Ne.
- Fakt ne. - Měli jsme ho rádi.
- Tak ho zabil šílenej Rudy. - Šílenej? Já?
Nevím, proč v tom měním baterii.
Krása.
Profesora Dudenoffa jsem poznal před osmi lety. Chtěl jsem být herec.
Měl jsem pět prací a přihlásil jsem se k němu.
Vzpomínám si na první lekci. Natáčení filmu.
Bylo to v suterénu stanice metra. Většina mých kolegyň tam byly prostitutky.
Aha.
Jednou jsme v Dudenoffově třídě sledovali Pár správných chlapů.
Pak jsem za ním zaběhl a řekl mu,
že jsem monolog z toho filmu studoval v předchozí třídě.
Chtěl ho předvést, tak jsem to udělal.
Pronesl jsem ho přímo na zastávce.
Bylo to asi takhle:
„Chcete odpověď? Čekám na ni. Vy chcete odpověď?
Já chci pravdu! Pravdu neunesete!
Synu, žijeme ve světě rozděleném zdí stráženou muži se zbraněmi.
Kdo to může dělat? Vy, poručíku Weinbergu?
- Mám obrovskou zodpo...“ - Pardon. Předvedeš to celý?
Jo, chtěl jsem. Stojí to za to.
„Mám obrovskou zodpovědnost, o jaké nemáte ani ponětí.
Brečíte pro Santiaga.
...má existence, pro vás absurdní a nepochopitelná, chrání i váš život.
Jenže vy si ani sami sobě v hloubi duše nechcete připustit,
že mě chcete u tý zdi, že mě potřebujete u tý zdi!
...to byste si musel vzít zbraň a jít na stráž.
Ale každopádně je mi úplně jedno, co si o tom myslíte!
Nařídil jste rudý zákon? Dělám svou práci! Tak nařídil? Ano, já jsem to nařídil!“
To bylo úžasné.
Vyrazilo mu to dech. Pozval mě k sobě do Arconie.
A co je tohle?
To je vysílačka.
Co děláte s vysílačkou?
- Je to jen koníček. - Aha.
- A... - Pak jsem měl taky jednu.
Nakonec jsme je měli všichni.
Profesor Dudenoff se na mě podíval a řekl...
- Víš, jsi vážně dobrý, Rudy. - Díky, hodně to pro mě znamená.
Na něco se tě zeptám.
Kdyby byl tvůj život film,
co by byl šťastný konec?
Pak ti sáhl na Santův pytel a tím to vyvrcholilo.
- Evo! - Co?
Ne, řekl jsem, že chci zůstat ve městě, dál vystupovat, snažit se
a nemít spolubydlící, co místo toaleťáku používají ručník.
To byl můj sen.
Charlesi, zbývá jen tvůj kamarád Vince.
Vystavil tě zánětu spojivek. A co jsi dostal?
Lži.
A nejspíš zánět spojivek. To tě to neštve?
V pohodě.
Potlačuju a potlačuju.
Potlačuju. A je to v pohodě.
Tak jo.
Dobře, zdá se, že vám nikomu nehrábne.
Než mi zemřela žena, donutila mě přísahat, že ze mě nebude divný osamělý stařec.
Oba jsme milovali filmy, takže když jsem viděl leták o lekcích,
napadlo mě, že mi tím říká, abych si šel hledat nové přátele.
Ale...
ta děcka.
KONEC
Hráli George Bailey – JAMES STEWART
Víte, film Život je krásný činí nadčasovým
jediná věc.
Obsazení.
Když do svého příběhu dostanete ty správné lidi,
bude vaše dílo žít věčně.
Ten film není nadčasovej.
Je to kapitalistická manipulace.
Život George Baileyho je pořád na prd a Potterovi to prošlo.
Ne, nepochopil jsi to.
George má svoji rodinu. Potter je sám.
Já mám samotu rád.
To se omlouvám, zjevně máš zkušenosti.
Ale být opravdu sám...
Nic horšího není. Neusmíváš se, nesměješ se.
Je ti fuk, co jíš, protože se stejně probudíš sám, bez ní.
Každá třída...
Ale Dudenoffa jsem měl rád.
Nenávidí chudáky. Tenhle film nenávidí stromy.
Proč jsou pořád naštvaní?
- Tenhle svět je v háji. - To je.
V tomhle městě si ani nemůžeš dovolit byt,
pokud ti ho nekoupí rodiče.
Proč nemůže být film prostě jen film?
Jack Lemmon v Bytě. Netušil jsem...
Pozval mě na pravidelnou partičku karet.
- Soucítím s tím. - Netuším, jak věděl, že si sedneme.
Ale vyšlo to.
Jeho žena učila hudbu.
V době, kdy tu bylo levno, když se uvolnil byt na patře, vzali ho.
Využívala je k výuce hudby,
občas tam nechali někoho bydlet, když měl problém.
Ale po její smrti
bydlel profesor Dudenoff uprostřed prázdné chodby.
Nesnášel představu, že by se jich vzdal.
Jeden večer po mnoha partičkách oh hell...
Se rozhodl, že se nestane divným osamělým starcem.
Porušil kvůli nám zákon, abychom měli šanci žít své sny.
Sen měl ale i on.
Žit v Portugalsku.
Tak odjel.
A od té doby se nám neozval.
Ano, pokračovali jsme v podvodu a vybírali jeho šeky.
Takže to je všechno?
Můžeme to zopakovat, jestli chcete. Dám komickou verzi.
Ne, ne.
- Díky. - Bože, ne.
Tak to bude vše?
Ještě ne.
Přišel zvonek.
Použili jste zvonek?
Byl to dobrej nápad.
Helgo?
Co ty tady děláš?
Mabel mi zavolala přes vysílačku.
Přišla jsem říct pravdu.
Pravdu neuneseme.
Ty jsi Helga? Čekal jsem, že budeš bez zubů a s kyjem.
Nevšímej si ho, Helgo, má brouka na mozku.
Pokračuj.
Dudenoffa jsem potkala, když jsem se stala zámečnicí,
což byl můj dětský sen.
- Jako fakt? - Ne.
Vypadám jako zámečnice? Jsem sexy.
Táta zemřel a zanechal mi podnik.
Než jsem potkala Dudenoffa, neměla jsem nikoho jiného.
Víte, nemůžete to znát, ale jde o znělku...
Perfect Strangers. Ano, nebo ne?
Ano.
- Jo. - Neznám nikoho, kdo pořád ztrácí klíče.
Lidé ve vašem věku si je vážou k opasku.
Nejde o demenci.
Klíče ztrácím odjakživa.
Dovnitř mě pouštěla žena, ale...
Tak jo.
To je něco.
Jaký kód si zapamatuje někdo ve vašem věku?
Co třeba...
„Oh hell“?
- Jako ta karetní hra? - Vy ji znáte?
S tátou jsme ji hrávali pořád. Nehrála jsem ji od jeho smrti.
Omlouvám se, ale vypadáte jako on.
Ale on byl vysoký, blond a sexy.
Oh hell a Perfect Strangers.
Víte, v pátek večer hráváme s přáteli.
Tak jsem je poznala.
Proč ne.
Jo, byla jsem tam taky.
- Tak. - Určitě to nezmínili.
- Teda. - Jo.
Koukejte.
Zdáli se jako nejmilejší lidé, co jsem v New Yorku potkala.
Chtěla jsem tady mít svůj domov.
Helgo, kde bydlíš, zlato?
V úžasné chatrči. Je jen 85 zastávek daleko.
Líbila by se vám.
Pak nám dal tyhle krásné levné byty
a z bandy dokonalých cizinců udělal rodinu.
Ale o pár let později...
zmizel.
Prý ho mrzí, že to řeší dopisem, ale loučení už má dost.
Jel do Portugalska.
Helga – 10 000 dolarů
Pomohl nám s našimi sny, tak chtěl žít ten svůj.
Věděla jsem, že k přepětí dochází, když se používá pec,
ale nečekala jsem nic podezřelého.
JEN VRAŽDY V BUDOVĚ
Z každodenního povídání najednou nebylo nic.
Naprosté ticho.
Pak začal váš podcast.
Jedna věc byla jistá.
Někdo v Arconii něco skrývá.
Vraždící maniak, který otrávil dokonalého, ač nadmutého psa.
Všichni se chovali tajnůstkářsky.
Helgo.
Poslouchala jsem podcast.
Ty nevysvětlitelné věci, co někdo dělal, aby vás vyděsil...
Co když to byli oni a snažili se zakrýt svůj zločin?
Zahrajeme si karty.
Začala jsem přemýšlet.
Prosím.
Proč tehdy došlo k přepětí?
Nemohla jsem dokázat, že stojí za Dudenoffovým zmizením.
Ale věděla jsem, že se musím odstěhovat.
Zabili ho.
- Nezabili. - Ne. Jel do Portugalska.
- Mrtví neposílají šunku. - Tak co je tohle?
Nevidím na to.
Nevím, co to je?
Dudenoffovo umělý rameno.
Bylo v peci. Tu noc jste ho zabili a spálili.
Sazz na to přišla, tak jste s ní udělali totéž.
A když jsme to řešili, pokusili jste se zabít mě.
Jo. A mě jste dokonce fakt trefili.
Co to děláme? Co to děláme?
Ti lidé jsou vrazi!
Už mě nebaví být ten hodný, co se nikdy nenaštve!
Jsem Kanaďan napojený na svůj vztek.
Bože, to je paráda.
Charlesi.
- Pojď se vztekat taky. - Ne, ne.
Spálili tvoji kamarádku, Charlesi.
- Ne. - A pak tě zlákali na hru se slovy
z New York Times.
Zatím tedy nic moc.
Aha. Ano.
Zajímavé.
- Dozvíme se, že je mim? - Ne, neslyšíme ho.
Ale jsem na něj napojený. Cítím jeho slova. Říká...
„Tihle lidé zabili Sazz.
Jsem naštvaný a do určité míry rozčílený.“
K čertu s tím. Dej to sem.
- Helgo! - Ne! Pomoc!
Nejsi jediná, kdo v noc Dudenoffovy smrti dostal vzkaz.
Takže, lidi...
pojďte se mnou.
Vzkazy jsme dostali všichni.
Naše ale byly jiné.
„Jste srdečně zváni na můj pohřeb. O půlnoci ve sklepě. Neříkejte to Helze.“
Co to kurva je?
- Pohřeb? - To se mi nelíbí.
Tak jo, jdeme.
BLACK & RUSS SPALOVACÍ PEC
Je to pozvánka a je slušnost dorazit...
- Co se děje? - Tak fajn.
Můžu mluvit? Tak můžu?
- Jo. - Jasně.
Víte, jak tvrdím, že film je tak dobrý jako jeho obsazení?
Jsem jenom učitel.
Vlastní film jsem nikdy nenatočil.
Ale něco vám řeknu.
Kdyby naše životy byly film...
tímhle obsazením jsem zaválel.
Pane profesore, co tady děláme?
No...
Doktoři mi něco oznámili.
Jsem starý chlap, takže...
Není to jako v Ceně za něžnost nebo tak něco, ale...
Řekli mi, že mi zbývá pár měsíců.
- Cože? - Takže... Klid.
Až budu pryč...
vletí do téhle budovy
a naše obsazení rozeženou.
Ale vymyslel jsem fígl.
A...
Vy všichni mě udržíte naživu.
Ne tak docela, protože jsem si dal kotel prášků.
Chci, abyste mé tělo dnes dali do pece.
Ano.
Pak budete vybírat šeky ze sociálky a všem řeknete, že jsem v Portugalsku.
Ale Helze to říct nesmíte.
Nahraju vzkaz pro případ,
že by to zjistila, aby vás nevinila.
- Zavoláme sanitku. - Ne. No tak. Nechte mě. Dovolte mi to.
Prosím.
Potom se všichni obejmeme, ano?
Tak, Vinci, do toho.
Šup, šup. Natočíme to.
Jeden záběr.
To nic.
Ahoj, Helgo.
Vím, že se zlobíš.
Ale když ti umřel táta, těžce jsi to nesla,
tak jsem měl pitomej nápad,
že tě ochráním před další smrtí.
Pokud tohle sleduješ, můj plán šel k čertu.
Ale já snad ne.
Prostě musíme doufat, ne?
Dohlédnu na tebe.
Moc nás to mrzí, zlato.
Jo.
Chtěl to tak, abychom zůstali pohromadě.
Nastěhuj se zpátky. Prosím.
Prosím.
Je to jediné místo v New Yorku, kde můžu mít prase.
Počkat, Helga není Rudyho bejvalka? To byla další lež?
Ano, krom toho, že jsme někoho spálili,
jsme lhali i o tom, že mám holku. Bože, smiluj se nad námi.
Takže tohle nejsou vrazi.
Ne, ale máme parádní díl podcastu.
Ano, pokračovali jsme v podvodu...
- Zavřou nás. - ...a vybírali jeho šeky.
No...
Nezavřou.
Hele, byli jsme tři osamělí podivíni z Arconie.
Podcast nás svedl dohromady. Nechci, aby je zničil.
Takže je pro tebe důležitější lidskost než podcast? To je nečekaný.
Co když nepůjde o tři nuly, ale o rodinu nul,
co chce zlepšit svět, než dva z nich zemřou?
Tak se to dá taky brát.
Mám toho víc. Zajímá tě to?
Když je řeč o rodině...
Měl bys vědět, že jsem řekl asistentčině asistentce,
aby ti zařídila svatbu na vrcholu Empire State Building.
Kolem budou horkovzdušný balóny.
- Ne. - Neřeš to. Platím já.
Rád bych řekl, že mě to těší, ale netěší.
Nejsi takový romantik, jak jsem si myslel. Nevím, jak tě mám hrát a respektovat.
Takže tak.
Děkuji, Zachary, za ta milá slova.
Ale s Lorettou se vezmeme zde v Arconii. Tady jsme se zamilovali.
A já chci manželství, kde se budeme zamilovávat každý den
po zbytek našich dlouhých životů.
Ty moje kouzelná jitrnice.
Ty úžasná, kouzelná jitrnice.
Víš, co je jitrnice?
Ty jsi romantik.
Napojil jsi mě na mé emoce. Díky.
Bylo mi ctí maličko ti pomoci v předvedení sebe sama.
Charlesi, neznepřátelím si publikum tím, že bych to předvedl ve filmu.
- Čau. - Čau.
Čau.
V pohodě?
Jo, v pohodě.
Jestli se ve filmu Záchranný člun zachrání všichni...
to si zjistěte sami.
Ale v tom filmu
jde ve skutečnosti o to, že nalezená rodina bojuje o přežití,
přičemž ten boj může být pro jednotlivce velice těžký.
Ve West Tower nakonec k vraždě nedošlo.
Někdo se přestěhoval do Portugalska a z cizinců vytvořil rodinu.
No, nalezená rodino,
pohřbili jsme skvělý díl a jsme zase na začátku.
Proč nepřijde zvonek, když nám dojdou stopy?
Klepající zvonek.
Myslíš, že tady má Gut Milk?
Koukala jsem. Má jenom pivo.
Koukejte, kdo přišel.
Ahoj, Helgo. Máš zpátky prase.
Ano. Jsem vděčná tomu vzteklounovi, co mi ji neochotně vrátil.
Asi se jmenuje Howard?
Nechtěla jsem to vytahovat při shledání, ale vím něco o tvé kamarádce Sazz.
Počkej, ty jsi ji znala?
Ano, ptala se přes vysílačku na ty obří mezery, co byly v podcastu.
Nejsou to mezery.
Díky tobě si Sazz psala poznámky ohledně West Tower.
Mám ale ještě něco.
Mluvila o kaskadérovi ve filmu zvaném Projekt Ronkonkoma.
Prý byl její chráněnec, ale něco zvrtal
a teď ji obtěžuje.
Řekla: „Je nebezpečný. Zabije mě.“
Co je Projekt Ronkonkoma?
Koukni na IMDb. To je web.
Vím, co je IMDb. Agent mi tvrdí, že mě tam dostane.
Mám to.
Projekt Ronkonkoma. Kdo je ten kaskadér?
Můžeme s ním mluvit?
To asi ne.
České titulky: Tomáš Slavík