TWA Præsenterer - Downton Abbey: A New Era
Tjen Herren med fryd og hjertens glæde.
Må Gud den Almægtige, Faderen, Sønnen og Helligånden velsigne jer -
- og bevare jer for evigt. Amen.
Tak.
Nu kommer de. Se engang.
Vær venlige at se herhen.
Jeg har aldrig set magen til bryllup. - Det er lidt finere end vores.
Sådan.
Jeg har ikke hørt dig sige tillykke. - Ikke drille ham.
Jeg ønsker knægten alt godt.
Du er flot.
Mary. Har du set kagen, min egen? - Den er smuk.
Smil.
Det er herligt. Vær nu forsigtige.
De skal bo her, og jeg flytter til Dower House.
Tanken om at holde varmen om vinteren gør mig lyksalig.
Det kan jeg tænke mig. - Vi skal skære kagen for.
Tak, fordi du lader mig blive så lykkelig. Jeg har fået mere, end jeg fortjener.
Det er en opmuntrende start.
Bravo.
Fortsæt.
Storartet. Sikke en stor kage.
- Send et postkort. - Tak for alt.
- God fornøjelse. - God rejse.
Farvel!
- God rejse! - Farvel.
Mr. Murray har skrevet. Han kommer på tirsdag.
Hvad skal han her? - Det er din farmor, der har tilkaldt ham.
Han vil gerne have, vi er til stede. Rosamund, du bør deltage.
- Åh nej. - Hvorfor siger du det?
Der er kun én grund til, at ældre damer tilkalder deres advokat.
Sid endelig ned.
Jeg føler mig som den lænkede Andromeda, sådan som I kredser om mig.
Jeg ved ikke, hvorfor Murray bad jer komme uden at spørge mig først.
Det gør vi heller ikke.
Denker, mr. Murray kommer snart.
Han er her nu. Han siger, De venter ham.
Hvorfor sagde du ikke det? Vær ikke så mistænksom.
Har De fortalt det, lady Grantham? Godt. - Sid ned.
Hun har intet fortalt. - Det er hurtigt gjort.
Jeg er kommet i besiddelse af en villa i Sydfrankrig.
Og nu har jeg foræret den til mit oldebarn, Sybbie.
- Hvabehar? - Hvilket af det forstod du ikke?
Jeg forstår intet af det. Hvilken villa? Hvor?
Det er yderst mærkværdigt.
La Villa des Colombes ligger nær Toulon.
Men hvorfor var den din? Og hvorfor har du aldrig nævnt det?
Fordi jeg troede, det var en spøg.
Begynd forfra.
For længe siden, inden du blev født, var jeg i Frankrig, -
- og jeg mødte en mand, markis de Montmirail.
Han inviterede mig på et ophold i en villa, han netop havde købt.
Et års tid senere skrev han til mig, -
- at han havde overdraget villaen til mig.
Jeg troede ikke, det var alvor, så jeg slog det hen.
Men det var ikke en spøg. - Tilsyneladende ikke.
Han døde for nylig, og til hans enkes skræk -
- stod villaen, de har benyttet hver vinter, i lady Granthams navn.
Han ændrede det aldrig. Jeg har brug for Deres underskrift.
Hvorfor forærer du Sybbie den?
Dine børn er sikret her, og Ediths børn er der sørget godt for.
Men Brompton vil gå i arv til Tom og Lucys barn, -
- så kære Sybils eneste datter vil kun arve lidt, -
- og det ville jeg rette op på.
Hvad havde denne Montmirail af familie?
Enken og en søn, den nuværende markis.
Moderen vil bringe sagen for retten. - Det kan man ikke fortænke hende i.
Hvis hendes mand ønskede, at jeg skulle have villaen?
Overvejede du ikke at takke nej?
Ligner jeg en, der ville takke nej til en villa i Sydfrankrig?
Mr. Murray?
Må jeg bede Dem om en tjeneste?
Jeg har en opgave til Dem. Det er forklaret i dette brev.
Jeg ringer, hvis De har spørgsmål.
Naturligvis, lady Grantham. Jeg skal nå mit tog.
Farvel, mr. Murray. Og tak.
I vil have at vide, hvorfor han gjorde det.
Men jeg ved det sandt at sige ikke.
Nu vil jeg sige godnat -
- og lade jer diskutere min gådefulde fortid.
Denker, du skal ikke styre mig. Jeg er ikke en racerbil.
Desværre.
Hvabehar? Du må prøve...
Det virker sært. De tilbringer et par dage sammen for over 60 år siden, -
- og han forærer hende et hus.
Han var vel ikke gal? - Det vil de prøve at bevise.
Det er pragtfuldt, at farmor vil sørge for Sybbie.
Selv hvis monsieur de Montmirail var tosset.
Hvorfor har mor intet sagt?
Hvad hende angår, modtog hun et ret aparte brev for over 50 år siden.
Hun opfattede det som tosseri og skænkede det ikke en tanke.
- Flot, Marigold. - Kom så.
Hvad synes du?
Det bliver skønt, at de kan søge tilflugt i villaen.
Tilbage!
Se engang!
- Der er telefon til Dem. - Hvem er det?
En mr. Barber fra British Lion. - Hvad er det?
Er det ikke et filmselskab? - Jeg må hellere høre, hvad han vil.
Hvad gør de med villaen om sommeren?
- Der tager ingen dertil. - Det gør de nu.
- Det er for varmt. - Åbenbart ikke.
Mor! Kom og leg!
Vi løber om kap. Kom så.
Det viser sig, at mr. Barber er producent og instruktør.
Han ville udføre kronofotografi her.
Vi er ikke i stenalderen. Han vil optage en film på Downton.
- Hvad sagde du? - Jeg sagde pænt nej.
Så ringer jeg for at høre hans tilbud.
- Hvorfor dog? - Man får vel et vederlag.
Hvornår kommer Henry? - Ikke i tide til dette.
Hvor er han nu? - Hans sidste besked kom fra Istanbul.
Jeg finder tanken om et rally tosset.
Du kan klare det uden ham. - Er det op til mig?
Vi kan ikke omgås folk fra kino.
Lad os høre hans forslag. Kom, Mary. Jeg gør dig selskab.
Pengene ville gøre nytte.
Er alt vel med Henry?
Han elsker biler.
Han elsker fart. Han elsker eventyr.
Jeg tror også, han elsker mig. Men jeg opvejer ikke de andre tre ting.
- Og det troede du? - Det gjorde jeg vel.
Jeg er klar.
Det er perfekt.
Tidligere var filmoptagelser begrænset til filmstudier, -
- men det har ændret sig.
Abel Gances "Napoléon" viste sidste år, hvad udeoptagelser kan.
At optage i rigtige huse. - Hvilken slags film er det?
"Hasardspilleren" foregår i 1875.
En jarls datter, lady Anne Erskine, forelsker sig i en mand, -
- der viser sig at være hasardspiller til familiens skræk.
De mødes til et selskab på landet, og så løber det løbsk.
De besøger en spilleklub, hvilket vi ville optage her.
En spilleklub på Downton?
Det ville tage livet af farmor og far.
Det må vi overveje. - Naturligvis. Her er mit visitkort.
Ring, hvis De har nogen spørgsmål. - Barrow følger Dem ud.
Der er to spørgsmål, vi må have svar på, inden vi kan diskutere det.
Vi vil være her en måneds tid. På bagsiden står der, hvad vi vil betale.
Det er naturligvis til forhandling.
- Farvel, mr. Barber. - Farvel.
Og det er udgangspunktet?
Det er en skrækkelig idé. Skuespillerinder fulde af sminke -
- og hønefulde skuespillere, der roder i vores sager.
Vi skulle holde tal på skeerne. - De lokale ville ikke billige det.
Det skal ikke stoppe jer. - Grevskabet billiger intet.
Vederlaget må tages i betragtning. - Vi skal ikke tale om penge.
Men I må overveje det. I kunne få et nyt tag.
I kan snart stå under vand.
Hvis I takker nej, kan vi så overtale dem til at køre nordpå til Brancaster?
Mor, hvad mener du?
Kære Mary, vil du vise din far loftsrummene?
Han har vist ikke været der længe.
Jeg har ikke været heroppe i årevis. - Sådan forholder situationen sig.
Vi kan få huset sat i samme stand som resten af ejendommen -
- og gå ind i 1930'erne med oprejst pande.
- Men hvis du ikke ønsker det... - Nej.
Nej, overtag styringen. Du er kaptajnen nu.
Det er jeg klar over, selvom du ikke tror det.
Jeg har den lidet misundelsesværdige opgave at meddele mr. Carson det.
Utroligt. Skal der optages en film her?
Kommer der berømte filmstjerner?
Giv hende noget vand, inden hun besvimer. - Det er ikke afgjort.
Du kan sagtens blive begejstret. Du bor på gården.
Vi andre vil have dem her, der og alle vegne døgnet rundt.
Hvad med fruen? Hun håber på ro til sidst og bliver kastet ud i et værre hurlumhej.
Jeg er enig med Daisy. Vi lærer folk at kende, vi har set på det store lærred.
Hvis det er godt for huset... - Pengene kunne gøre en stor forskel.
Sagde de hvor meget? - Det vedkommer ikke os.
- Det gjorde de ikke. - Godnat.
Tiderne ændrer sig, og vi må følge med.
Mrs. Parker, vi skal også hjemad. - Udmærket, mr. Parker. Jeg kommer.
Daisy er mere lydig over for ham end mig.
Måske gør han hende gladere. - Jeg gjorde mit bedste.
En spillefilm på Downton?
Jeg ved godt, at det ikke lyder lovende, men jeg tror ikke, det bliver så slemt.
Jeg er uenig. Grove og vulgære skuespillere og skuespillerinder, -
- der slentrer rundt med lange fingre, -
- sidder på stolene og spiser ved bordet, hvor kongen af England engang sad?
Det lugter af de værste forvildelser fra den franske revolution.
Skal vi bede dem blive stående og iføre sig handsker?
Det er en deroute, Elsie. Det er en tilbagegang.
De leger med pøbelregimentet.
Men det vil betale sig, og de mangler pengene.
Hvorfor så ikke åbne for offentligheden, så de kan snuse rundt i hver en krog?
Det har vi prøvet, og det troede jeg, vi alle havde besluttet var forbi.
Hvis du bliver ved sådan, får du et hjerteslag.
Det ville jeg foretrække, hvis det er nået så vidt.
Andy, vil du folde avisen ordentligt? Jeg tager den med ovenpå.
Naturligvis.
Så der skal optages spillefilm i hovedhuset.
Hvad vil det betyde for jer to? - Det ved vi ikke helt.
Men det bliver spændende at se, hvordan man optager film, og møde stjernerne.
Dem ville jeg holde mig fra. Hold jer fra det hele.
- Så siger jeg godnat. - Godnat.
Jeg glemte avisen.
Jeg har hukommelse som en si.
Godnat.
Husk, at det er hans gård, ikke vores.
Han forpagter lord Granthams gård.
Måske. Sig ikke noget, du vil fortryde. - Det er problemet.
Det kommer jeg til før eller siden, og hvor står vi så?
Murray har fået testamentet oversat.
Montmirail henviser åbenbart til et idyllisk ophold, -
- han tilbragte med mor, inden han blev gift.
- Hvad sagde Murray ellers? - Det er sært.
Enken vil bestride testamentet, men sønnen mener, det kan løses.
Jeg ville dække villaen med pigtråd og sømme vinduerne til.
Han vil have os på besøg. Mor kan ikke rejse, -
- men han bad os tage Tom og Lucy med, når nu Sybbie bliver arving.
Hvad synes du? - Vi kunne lære Lucy bedre at kende.
Og forhåbentlig slippe for hele Marys hæslige film.
Jeg fandt det. Myrna Dalgleish. Jeg havde et godt billede.
Hun er en klassisk skønhed. Jeg har et af ham.
Guy Dexter i "Casanova". Alene tanken får mig til at rødme.
Der er noget over ham. - Som et vilddyr klar til spring.
Klar til at springe på dig. - Så er det nok.
- I gør Andy og mig jaloux. - Det lyder godt.
Du går glip af morskaben.
Jeg er nervøs for at lade dig være alene med Guy Dexter.
Gid det var så vel.
Der er en forvikling. Tom siger, at de må tage Maud Bagshaw med.
Hun bor hos dem, til huset er klar.
Vi kan bo på et hotel. - Må vi tage med i så fald?
- Med glæde. - Vi ville ikke være i vejen?
- Rejser alle undtagen mig? - Og mig.
Jeg overvejer en artikel om dem, der besøger Sydfrankrig om sommeren.
Skriver du igen? Det glæder mig. - Edith er på bladet et par dage om ugen.
Hvad med lille Peter? - Han har en skøn barnepige.
Kan du arbejde med to små børn, mens du styrer et hus som Brancaster?
Spørg mig om et halvt års tid.
Godt, du anvender din forstand igen. - Vi håber, den stadig findes.
Jeg ringer og forklarer Montmirail, vi bor på hotel. Han bliver nok lettet.
Kom ind.
Jeg så, at lyset stadig var tændt.
Du er vel enig med far om, at tanken om en film er for tarvelig?
Intet er for tarveligt, hvis det kan holde Downton oven vande.
Vi ville få penge nok til et nyt tag. - På bekostning af én frygtelig måned.
Jeg tror, det bliver temmelig frygteligt.
Men synet af vaskebaljer, der opsamler regn på loftet, er også frygteligt.
Vi klarede krigen og klarer også dette.
Men du må være bestemt, Mary.
Kvinder som os stemples enten som drager eller fjolser.
Sørg for, at de opfatter dig som en drage.
Mr. Bates og miss Baxter rejser med lord og lady Grantham.
Resten bliver her for at hjælpe med filmfolkene.
I får ingen hjælp af mig.
Jeg hjælper til gengæld meget gerne. Må jeg være miss Dalgleishs kammerpige?
Det har jeg bedt Anna om.
Jeg vil ikke være en lyseslukker, men du har et arbejde hernede.
- Skal miss Dalgleish bo her? - Ja.
Med instruktøren og førsteskuespilleren. Resten skal bo i landsbyen.
Nu skal jeg tale med lady Mary.
Bare rolig, Daisy. Anna skal nok få dig derind.
Jeg byttede gerne for en tur til Sydfrankrig.
Daisy?
Han er desværre imod det og siger, -
- at han må stå vagt og holde dem i skak.
Det vil nok ikke være ret nyttigt.
- Vi må af med ham. - Men hvordan?
Skal jeg virkelig rejse med til Frankrig?
Hun er bekymret for, at det hele vil være for fremmedartet for herren.
Mr. Bates og miss Baxter har ikke autoritet til -
- at sikre sig, at det hele foregår korrekt.
Herren har brug for dig, Charlie.
Kun du kan vise dem, hvordan det skal klares.
Bare rolig.
De bør advares. Englænderne er på vej.
Men hvad skal jeg stille op med ham? Og ville det ikke være påtrængende?
Han længes efter at være til nytte for dig.
Kan du ikke få ham til at føle, at han hjælper ved at være der?
Hvis du insisterer, men det virker meget sentimentalt.
Stands der. Følg efter ham.
Kom så, I to.
Følg efter garderobemesteren. - Ræk mig dem.
- Nej, det er privat. - Javel. Denne vej.
De er her.
Undskyld, de herrer.
Tak, min engel.
Goddag, mr. Molesley. Hvad laver De her?
De ved, jeg elsker film. - De holder af at gå i biografen.
Det betyder mere end det. For mig er Hollywood den ultimative drøm, -
- og jeg har brug for drømme som enhver anden.
Alt det til én kvinde.
Her har I miss Dalgleishs garderobe. - Ja, men tænk engang.
Nej, gør det ordentligt.
- Undskyld. - Stille og roligt, drenge.
- Mange tak. - Pas på, hvor I træder.
Nå, her gemmer I jer for de indtrængende.
Sybbie! Goddag, min ven. Sikke en dejlig overraskelse.
Hun skal være her, mens vi er i Frankrig.
- Vi har talt om dig. - Hvorfor det?
Af lutter gode grunde.
Må jeg præsentere miss Dalgleish? Det er min far, lord Grantham.
Hun er en af stjernerne. - Det tror jeg gerne.
Velkommen til Downton, miss Dalgleish.
Den moderne verden kommer til Downton.
Har du fortalt, at vi bor på hotel? - Han insisterer på, vi bor i villaen.
Selvom vi vil stjæle den? - Han er flink og taler fejlfrit engelsk.
Det kan man ikke sige om mit franske. - Mr. Guy Dexter.
Velkommen. Jeg er lord Grantham. Det er min datter, lady Mary Talbot.
Hun vil tage sig af Dem, mens vi rejser til rivieraen.
Men jeg håber, De får det godt her. - Jeg tog gerne med.
- Er De englænder? - Ja.
Jeg tog til Amerika for ti år siden for at prøve lykken og blev der.
Jeg er ikke den eneste. Vi kaldes Hollywood-styret.
Vi spiller kricket hver uge. - Og vejret er aldrig en hindring.
Kender De Sydfrankrig?
Sidst havnede jeg på taget af Negresco med Ronald Colman og Gloria Swanson.
På taget? - De kan fortælle historien til middagen.
- Hvornår rejser De? - I morgen.
Fra Dover til Calais og med tog til Nice. - Hvor misundelsesværdigt.
Hvornår venter De instruktøren? - Han kommer til middagen. Ikke, Myrna?
Hvor skulle jeg vide det fra?
Myrna Dalgleish i dette hus. Det virker utroligt.
Hendes far solgte frugt på markedet, og se hende nu.
En filmgudinde. - Og du skal være hendes kammerpige.
Hun har et bjerg af bagage med, så du og Anna kan hjælpe med at pakke ud.
I kender hende ikke. Hun er måske ikke den filmstjerne, I ser i bladene.
Der er kun én måde at finde ud af det på.
Tak.
Lady Grantham.
Undskyld, jeg kommer brasende. - Det gør ikke noget.
Jeg har fået lavet et nyt testamente og skal bruge jer som vidner.
Det er kun mine smykker og lidt andet. - Det er altid godt at holde det ajour.
Murray var her alligevel, så det udnyttede jeg.
Godt, du er her. Violet har bedt os om at gennemgå hendes sager.
- Hvorfor jer? - Det ved jeg ikke.
Men alt af interesse henvises til Robert og dig. Jeg syntes bare, I burde vide det.
Hun ønsker, at hendes død skal være velordnet. Det er typisk Violet.
- Er det forkert at rejse? - Bestemt ikke.
Mary kan sende et telegram, hvis der sker en forværring.
Men det gør der ikke.
Jeg har ikke altid tilbedt hende, men det vil blive mærkeligt.
Mary vil savne hende.
Mary vil blive hende, så tomrummet vil blive udfyldt.
Jeg må afsted. Jeg forsinker middagen.
Vi ses, når vi kommer tilbage. - Naturligvis.
Hun har ret. Det bliver mærkeligt.
Jeg vil savne en sparringspartner til at holde mig i form.
Vær forsigtig med tøjet. Det er haute couture.
Jeg skal hjælpe lady Mary og lady Hexham, så jeg lader Daisy pakke ud.
Jeg kommer igen, mens De spiser. - Bare det er ordnet, når jeg kommer op.
Hvad lavede De på taget af Negresco?
Vi var på skattejagt efter en skorstenspibe.
Men da vi kom derop, var de enorme, så vi smadrede en og tog et stykke hver.
Var direktøren tilfreds? - Det var god omtale.
Findes der god omtale? - Hvis man er i filmbranchen.
Russerne smadrer deres glas for at bringe held og lykke.
Og nu smadrer filmfolk andres ejendom for at få god omtale.
Er det sandt, miss Dalgleish? - Jeg gør ikke noget, jeg ikke vil.
Det klinger herligt.
Hold fadet tættere på.
Hvordan blev De skuespillerinde?
En talentspejder fik øje på mig, fordi jeg er så smuk.
Det lyder romantisk. - Det er ikke så romantisk.
Ikke når man ved, at alle mænd vil i lag med en.
Sikke en farverig tilværelse, De fører.
Har De lavet mange kinematografiske optagelser rundtomkring?
Jeg er glad for at gå glip af det.
Jeg ved godt, De kun gør det for pengenes skyld.
Hvordan husker De alle replikkerne?
Det er ikke teater. Det er knap nok rigtigt skuespil.
Er det ikke ved at ændre sig med talefilmene?
Et par ord her og der. Ingen grund til bekymring.
Ifølge hvem? Giv mig en crème de men the.
Vil De minde miss Dalgleish om, -
- at tjenestefolkene knokler og gør deres bedste?
De er ikke vant til uforskammethed. - Hun er ikke vant til kritik.
Hendes ansigt sælger en million billetter, og det ved hun godt.
Jaså.
Jeg fik min første rolle, da jeg var tyve.
Tak.
Jeg er butleren. Sig til, hvis De mangler noget som helst.
Noget som helst? Det er et skrapt forlangende.
Beklager. Jeg driller Dem.
Jeg burde have sagt, at jeg har alt, jeg har brug for. Mange tak.
Udmærket.
SYDFRANKRIG
Læg den rejsefører, Charlie, og læg dig til at sove.
Lad mig læse kapitlet færdigt.
Du vil ikke tro, hvad de spiser.
Undskyld.
- Kom, Carson. - Pas på.
Lad os stikke af, inden det bliver værre.
Jeg håber, De har lettere tøj, ellers kommer De til at stege.
De skal ikke være bekymret for mig.
- Farvel, far. - Se efter Teo.
Mor jer nu, uanset hvordan de er. - Vi skal gøre vores bedste.
Kom nu ikke op at skændes.
Hvad angår udlændinge, er min erfaring, -
- at de føjer sig, hvis man taler højt og langsomt.
Ikke for højt eller langsomt.
Nej, Andrew.
Tak, Bates.
Vi ville ønske jer held og lykke. - I nåede det, inden vi drager afsted.
De går glip af optagelserne.
Vil De se på, mens vi er væk? - Hvis jeg får lov.
Prøv nu at more dig. - Det behøver jeg ikke sige til dig.
Sørg for, at Johnnie opfører sig pænt. - Skal ske.
Alle om bord, ellers når vi ikke toget.
Jeg har aldrig set så mange yndige damer.
En kop te til miss Dalgleish. - Jeg har lavet den.
Daisy kan gå op med den. - Det vil jeg gerne.
Nej, må jeg ikke nok? Lady Mary vil ikke have noget imod det.
- Rolig nu, Daisy. - Men jeg henter bakken.
Det er til Dem, miss Dalgleish.
Det er så spændende, at De er her.
Jeg elsker Deres film. De er til stor inspiration for mig.
Siden jeg så "Ulykkelig... - Kan vi komme i gang?"
Alle på deres pladser.
Er hun skuespillerinden?
Kameraet kører. Harry. - Det ser skrækkeligt ud.
Og værsgo!
Du går ned og finder ham med dit blik.
Du standser... og går videre. Men han venter på dig.
Sig til hende, at hun er smuk.
Det fryder dig, men du vil ikke indrømme det.
Du ser ham i øjnene.
Vil du lade ham kysse dig? Det føles sådan.
Vent! Hvem er det? Tak, tak, tak.
Det må De undskylde. - Sådan kan jeg ikke arbejde.
Det er Molesley. Han er meget populær her.
Har De noget imod, han ser på?
De vil bare ikke have ham med. - Nej, godt observeret.
- Så nu gør I det hele igen? - Præcis.
Jeg ville hellere tjene til føden i en mine.
Indtag jeres pladser.
Kameraet kører. Harry.
HASARDSPILLEREN
Og værsgo!
Du går ned ad trappen og forventer ikke at finde ham der.
Havde jeg vidst, vi skulle bo i villaen, var jeg ikke taget med.
Hvorfor ikke? - Tror du ikke, det bliver pinligt?
Når vi har tilegnet os familiens hjem? - Sådan bør du ikke opfatte det.
Jeg er glad for, Sybbie kommer på lige vilkår med sine fætre og kusiner.
Violet giver dit barn en stor mulighed. En god start på livet.
Overrasker hendes gavmildhed dig? - Hunnerkongen Attila elskede sin familie.
FØRSTE KLASSE
Alt vel, mr. Carson?
"Alt vel" er ikke det første udtryk, der falder mig ind.
Jeg har noget hønsesuppe med til Dem.
Hun lyder meget uforskammet. - Hun er nok udmattet.
Det må være svært, når filmen afhænger af en.
Den afhænger også af mr. Dexter, og han virker meget beleven.
Og han er så flot. - Halløj. Er du ude på noget?
Ville jeg så fortælle dig det?
Mr. Molesley er med i filmen nu. - Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle stå.
Lad filmfolkene passe deres, og så passer vi vores.
Hør efter, Daisy, inden du stikker af med cirkus.
Hvordan har I det? Klarede alle den?
De klippeskrænter var lidt drilske. Skal vi gå ind?
Monsieur de Montmirail? - Lord Grantham. Velkommen.
Vi er blevet et stort selskab. Vi har endda vores butler med.
Hvor chikt. Kom indenfor, alle sammen.
Jeg trænger til noget at drikke og et hvil.
Det kan jeg forestille mig.
- Velkommen. - Tak.
Mor. Må jeg præsentere lord Grantham?
- Min mor, markise de Montmirail. - Madame.
Lady Grantham, lord og lady Hexham, lady Bagshaw og mr. Og mrs. Branson.
Monsieur Branson, det heldige barns far.
Hvor må De være glad.
Vi er meget glade for at være her.
Det er meget venligt af Dem at tage imod os alle.
Det er os en fornøjelse, lord Hexham. Ikke sandt, mor?
En fornøjelse.
- Tak, mrs. Patmore. - Spis dem nu langsomt.
Mr. Mason, hvordan har De det?
Er De på vej hjem? - Jeg ville give de unge ro.
De er aldrig alene. De skal altid finde sig i mig.
De må gøre, hvad De vil i Deres hus. - De skal føle, det er deres hjem.
Så de overtager forpagtningen, når jeg opgiver den.
Hvad vil De så gøre? - Vær ikke bekymret for mig.
- Jeg bekymrer mig om Dem. - Tak.
Regissørlisten til i morgen er klar om en time og bliver leveret.
Har det været en god dag? - Bare vi holder tidsplanen.
Er det godt nyt? - Nej. Min mand kommer ikke som ventet.
Det må være skuffende. - Skuffende, men ikke overraskende.
Halv ni er for sent. Jeg spiser klokken syv.
Det er svært for køkkenet, hvis vi ændrer tiderne.
Gid jeg kunne se magien.
Hør her. De viser en af hendes film i Thirsk. Skal vi ikke se den?
- Jeg burde sige nej. - Hvorfor?
Deres familie er her ikke. De bestemmer selv.
Udmærket. Jeg varsler Barrow, tager en frakke på og giver farmor besked.
Farmor, bliv nu ikke vred, men jeg tager til Thirsk og ser en film.
- Alene? - Med mr. Barber, instruktøren.
Har du hørt fra Henry på det sidste?
Han sendte et telegram. Han kommer ikke endnu.
Denker, planen er ændret.
Jeg skifter ikke tøj. Jeg får middagen bragt op.
Jeg beklager.
Det er ikke din skyld, at miss Dalgleish er lige så charmerende som en vorte.
Mr. Dexter er flink. - Han kan klare sig uden min hjælp.
Interesserer filmoptagelser dig ikke? - Jeg så noget af det.
Jeg ville hellere spise søm.
Jeg tror, jeg lægger mig.
I hvert fald indtil de alle sammen er væk. - Bør jeg være bekymret?
Florence Nightingale lagde sig i en alder af 38. Hun døde som 90-årig.
Du ville sige det, ikke?
Hvad tror du?
Afsted.
Lord Grantham, er De bekendt med Sydfrankrig?
Lord Brougham gjorde det moderne i 1830'erne, da han var lordkansler.
Så De tager blot, hvad der er retmæssigt Deres?
Det ville jeg ikke sige, men jeg forstår, De er oprørt.
Men her er De og ser vurderende på møblerne og måler gardinerne.
Mor, vi kan købe en anden villa.
Vi er her, fordi Deres søn inviterede os.
Men jeg vil gerne vide, hvorfor Deres mand gjorde det.
Vores advokat kommer om et par dage. - Det er en fremragende idé.
Jeg håber, De vil nyde opholdet indtil da.
Deres butler kaster glans over sagerne.
Han kan godt trække sig tilbage.
Hvorfor det, når villaen tilhører Deres barnebarn?
Lady Bagshaw, sæt Dem her.
Det må De meget undskylde.
Jeg lagde mig i fem minutter, lukkede øjnene og var væk.
Velkommen til Duernes Villa. - De må komme her meget.
Det gjorde vi, inden De kom ind i vores liv.
Altid om vinteren, så længe jeg kan huske.
Men nu er de varme måneder blevet populære.
Det planlægger jeg en artikel om. - Er De skribent?
Snarere journalist. Jeg ejer et blad, som jeg overtager kontrollen over.
Hvad handler artiklen om?
Scott Fitzgerald, Zelda, Coco Chanel.
Alle dem, der fik hotellerne til at holde åbent i juli.
Må jeg trykke nogle billeder af villaen?
Naturligvis. Hvis vi må se billederne først?
Du er ikke den første journalist, han har mødt.
Må jeg se Deres billetter?
Vi må udsætte vores påskønnelse af miss Dalgleishs ynder til en anden gang.
Det er ikke hendes film. "Londons mysterier" er den første talefilm her.
Jeg troede, det var "Jazz-Sangeren". - Nej, Al Jolson siger kun et par ord.
Og synger. - Her taler de hele vejen igennem.
Hvor ligger Rialto? - Drej til venstre og parkér.
UDSOLGT
Lady Mary er taget i biografen i Thirsk med mr. Barber, -
- og enkefruen spiser på værelset.
Så mr. Dexter og miss Dalgleish spiser middag alene.
- Har De givet mrs. Patmore besked? - Ja.
Vi har alle ondt af mr. Dexter.
Hvad er der i vejen? - Det ville ikke interessere Dem.
Lad det komme an på en prøve. Hvis De ønsker.
Husker De kammertjeneren Ellis fra det kongelige besøg?
Ja, det gør jeg.
Jeg erindrer, at I blev temmelig gode venner.
Jeg fik et brev fra ham i morges, hvor han skriver, at han skal giftes.
Og det er trist?
Det ved jeg godt, at det ikke burde være.
Mr. Barrow, Deres livsbane er hård.
De fleste i Deres situation vælger at skjule sig bag en facade -
- for at undgå forfølgelse og afvisning.
Det kan man ikke fortænke ham i.
Det...
Det er ikke det, jeg ønsker, mrs. Hughes.
Så er De en modig mand.
Men De vil også blive ensom. Medmindre De er meget heldig.
"Mød mig ved midnat... Sig det ikke til nogen!"
Kunne hendes ansigt ikke sælge en million billetter?
Åbenbart ikke i Thirsk.
Men De har ret. Hun er meget smuk.
GUD BEVARE KONGEN
Hvor er her skønt. - Det undrer mig, hvorfor vi er her.
Hvis De var kommet til England, kunne De have mødt min mor.
Det var Dem, jeg gerne ville møde. - Og Deres mor?
Situationen er ømtålelig for hende, men hun skal nok klare den.
Den vej.
Hvad er de ude på? At lulle os i søvn og så slå til med en retssag?
Måske at give os skyldfølelse, så vi trækker os.
Jeg tror, monsieur de Montmirail elskede sin far og vil efterleve hans ønsker.
Og vi repræsenterer farmor, den gådefulde figur i sagen.
MONSIEUR ROUSSELS HATTE
Skarpt lys. Nej.
Dække. Kølig.
- Ja. - Carson?
Må jeg hjælpe Dem?
Jeg tænkte måske denne her.
Den får Dem til at ligne kong Zog af Albanien.
Ja.
Perfekt.
Nej, det vil jeg ikke høre tale om.
Jeg valgte, så jeg bør betale. - Men det er mig, der skal gå med den.
Tak for købet til både Dem og Deres hustru.
Hvis De solgte herretøj i Hollywood, hvordan kom De så ind i filmbranchen?
De bad mig stå model til et fagblad i et jakkesæt, de skulle sælge, -
- og så skrev en agent kontrakt med mig.
Fordi De er så flot. - Jeg troede, det skyldtes mit talent.
Ud i garderoben, piger. Vi vil gerne hjem.
De ved, hvorfor jeg laver film. Hvordan blev De butler?
Det er ikke så glamourøst. Jeg blev tjenestedreng.
Så blev jeg lakaj, førstelakaj, kammertjener og endelig butler.
Jeg ved alt om at styre et hus. - Det er forskellen på os to.
Jeg ved ofte ikke, hvad jeg laver. - Det ser ikke sådan ud.
Tak, mr...
Bare Barrow.
Godt, Guy. Lad os øve.
Myrna, sig replikken.
Jeg har gemt en kølle til dig.
Jeg synes, de ligner krigsredskaber. - Det er de også.
Der er telefon til Dem. Mr. Bullock. Han siger, det er vigtigt.
Fem minutters pause!
Der er drama nedenunder. Instruktøren råbte ind i telefonen, da jeg kom.
De laver åbenbart den forkerte slags film. - Findes der en rigtig slags?
Det lader til, at folk kun vil have talefilm.
Jeg ville mene, det bedste ved film er, at man ikke kan høre dem.
Det ville være endnu bedre, hvis man heller ikke kunne se dem.
Kom herhen, alle sammen.
Vi indstiller optagelserne. Jeg beklager at komme med dårligt nyt.
Vi kontakter jer, når planen er på plads. Tak.
Hvad er der sket?
Talefilm lader til at tjene mange penge, -
- mens stumfilm er for dyre til at kunne betale sig.
Så de vil begrænse tabet og lukke os ned.
- Hvor trist. - Det er værre for de ansatte.
Vi skylder statisterne løn, og nu er de arbejdsløse.
Det har jeg sagt... - De må have mig undskyldt. Myrna.
Hvorfor stopper han? - Stumfilm tjener åbenbart ingen penge nu.
Forleden var biografen næsten tom. - Sikke en skam.
Jeg har ondt af mr. Barber. Det fortjener han ikke.
Gid jeg kunne hjælpe. - Ja, men jeg ved ikke hvordan.
Vi laver en stumfilm, og de vil kun udgive talefilm.
Kan den ikke gøres til en talefilm? Hvad ville det betyde?
En tekniker fra London kunne optage lyd til de scener, vi har optaget.
Og lægge ny tale på resten. Hvorfor ville det ikke kunne fungere?
Mr. Mason driver mig til vanvid. Hver kop og underkop skal være rigtig.
Du er hans svigerdatter. Hans søn døde i krigen.
Ikke så sært, at vi irriterer hinanden.
Sikke en skam, han går jer på nerverne, for han er en herlig fyr.
Og han sætter dig meget højt, Daisy.
Var du ikke lun på ham engang? - For hundrede år siden.
Der kommer en lydekspert fra London. - Mind mig ikke om det.
Er alt i orden? Kan jeg hjælpe? - Ingen kan hjælpe mig nu.
Nå da.
- Der har vi jo Bare Barrow. - Sir?
Dette herresæde er langt mere interessant end vores fjollede, lille film.
Kald mig ikke "sir".
Er der noget, jeg kan gøre?
Ikke medmindre De har idéer til min næste karriere.
Det forstår jeg ikke.
Man har mimet på film indtil nu. Mimet til musik.
De nye talefilm vil kræve skuespil.
De vil ikke have os.
De vil hyre rigtige skuespillere fra teatret, og så er vi færdige.
Men De har en god stemme. Måske vil der komme nye ansigter, -
- men folk vil ikke sige farvel til alle de gamle yndlinge.
- Jeg håber, De har ret. - Sir.
Det er hertugen af Westminsters lystbåd.
Lad mig opsummere.
I årene efter 1864 oprettede markis de Montmirail fire testamenter.
I dem alle henviser han til, at han forærede Villa des Colombes -
- til den nuværende enkefru Grantham i 1865.
Jeg har originalerne med og efterlader afskrifter.
Så det var ikke noget, han glemte.
Han holdt fast ved beslutningen. Det gør mig bedre tilpas.
Hun må have haft magt over ham. Hun må have afpresset ham.
Det er en fjollet reaktion. - Vi vil bestride det i retten.
På hvilket grundlag, madame? De har andre huse. De lider ingen nød.
Deres mand købte villaen og gav den væk, inden han mødte Dem.
Jeg vil råde Dem til at overdrage ejendommen straks.
Mange tak.
- Vil De godtage det? - Naturligvis.
Min far udpegede mig til eksekutor.
Jeg tror, han stolede på, at jeg ville efterleve hans ønsker.
Hvorfor inviterede De os så? - Fordi jeg gerne ville møde Dem.
Min far og Deres mor tilbragte en uge sammen i oktober 1864.
- Og jeg blev født i juli 1865. - Præcis.
Det var derfor, han gav hende villaen en måned senere.
Af taknemlighed over Deres fødsel.
Kort sagt tror jeg, at De og jeg har meget tilfælles.
Vi bør takke enkefru Grantham. - Naturligvis.
Nu ved vi, at hun ikke blot fik villaen ved en fjollet fejltagelse, -
- men at beslutningen blev godkendt gennem mange år.
Det føles sært at vide, at mit barn er en del af den fine kreds, -
- hvor man tilgodeses på grund af sin slægt.
Ligesom Mary vil få Downton, og vi vil få Brompton.
Men det er fungerede godser. Dette sted er skabt til morskab.
Ville Sybil ikke have været glad på sin datters vegne?
Og opmuntret hende til at glæde andre med det?
Jo, det tror jeg. - Så lad os gøre det samme.
Jeg glæder mig til at tage Sybbie med. Hun vil elske det.
Se lige den udsigt.
Er du ikke taknemlig over, at vi er i live?
Jeg elsker dig.
På en måde, jeg troede, jeg aldrig ville elske igen.
Og jeg elsker dig.
Så det er godt.
Skal vi gå i vandet igen?
De ser meget glade ud sammen. - Det bør de også.
Det er spændende for Sybbie og dem alle sammen.
Jeg kan lide tanken om, at Tom og Lucy holder selskab her hver sommer.
Indtil det bliver en familietradition.
Solen har gjort mig søvnig.
Jeg tror, jeg tager en lur inden middagen.
Du ser også træt ud. Vil du ikke med? - Jeg kommer om lidt.
Hun har ret. Du ser træt ud.
Det hjælper ikke, at folk påpeger det. - Undskyld.
Bliv ved med at skrive uanset hvad.
Mor, hvis noget plager dig, så sig det endelig.
Nej, det er ikke noget.
De måtte ændre borddækningen igen, -
- men nu har de fået fat i, hvordan herrens skjorter skal stryges.
Det burde jeg gøre. - De må være taknemlige for hjælpen.
Måske. Da jeg viste dem, hvordan man gør, talte de meget højt og hurtigt på fransk.
Er noget afgjort endnu?
Det lader til, at villaen nu tilhører miss Sybbie.
- Heldige pige. - Er De misundelig?
Jeg går ikke ind for misundelse. Jeg ved, hvad jeg ønsker, -
- og jeg kan godt leve uden en villa i Sydfrankrig.
Hvad ønsker De, miss Baxter?
Lad nu være. Vi ved alle, hvad miss Baxter ønsker.
Hendes hengivenhed er lovet bort. - Ikke lovet bort.
Ikke lovet bort som sådan, men lagt grundigt beslag på.
Taler vi om mr. Molesley?
Ja.
Hvad hvis han aldrig tager affære?
Så bliver jeg pebermø.
Ville De ikke gifte Dem med en anden?
Det tog mig lang tid at finde ham.
Madame...
Jeg ved ikke, hvor længe han har overvejet det, men han var sikker.
Jeg blev født præcis ni måneder efter det "idylliske ophold", de tilbragte sammen.
Han gav hende villaen, da jeg blev født. - Jeg er sikker på, det er et tilfælde.
Det ville forklare gåden. - Din far elskede dig meget højt.
Men det er Rosamund, der ligner ham.
Jeg håber, dette hjælper. - Tak, Baxter. Godnat.
Er alt i orden? - Jeg har bare lidt halsbrand.
Hvad vil der ske, hvis det slipper ud? Carson vil sikkert sige op.
Vær nu ikke fjollet. Du er ikke det mindste fransk.
Du kan ikke engang lide hvidløg. - Det er ikke ligefrem et sikkert bevis.
Hvordan lykkedes det så hurtigt? - Tid er penge.
Men hvad skal skuespillerne sige? - Hvad mener De?
De holder sig ikke altid til replikkerne, -
- og tit kan vi ikke huske, hvad skuespillerne sagde.
Måske kan mr. Molesley hjælpe? - Hvad kan han gøre?
Han er landsbyens lærer, og han kan mundaflæse.
Han kunne nok finde ud af noget. - Det er sandt.
Han har været her hver dag og set alle scenerne.
Godt, mr. Barber. Jeg er klar. Kald skuespillerne frem.
Det ser meget professionelt ud, må jeg nok sige.
Det er det nye Speed Reflex. Man kan se billedet, inden man tager det.
Hvad bliver det næste? - Hvordan går det nedenunder?
Udmærket, synes jeg. Men franskmændene er meget franske, ikke?
Det må de nødvendigvis være. - Ja, det må de vel. Stakler.
Det er godt, men vil De flytte telefonen, Carson?
Den ødelægger det lidt.
Dejligt at se dig nyde arbejdet. - Det føles godt at have...
Fodfæste i den virkelige verden igen? - Noget i den stil.
- Du godeste. - Hvad er der?
Se engang.
Hvem er hun?
Den lady Grantham, jeg først arbejdede for som grøn tjenestedreng.
- Farmor? - Du milde.
Tak, Carson. Vil De forlade os et øjeblik?
- Hvad står der? - "Violette, mon adorée."
Du store.
Mary havde et lille lam.
Dets uld var hvidt som sne.
Er De klar?
Så klar, som jeg kan blive, -
- når jeg ikke har kontrolleret lydisoleringen. Kan vi få mr. Dexter?
Guy?
- Hvor er replikkerne? - Undskyld.
Nej, nej, nej.
- Tak. - Stå her.
Afpas Deres tale efter filmen.
Nej, læn Dem ikke frem, og lad være med at bevæge hovedet.
Ring med klokken for at få tavshed!
- Og... - Vi optager.
Der har vi lady Anne. Jeg tænkte nok, du ville finde mig.
Ingen kan holde på en hemmelighed.
Jeg må forspilde min fremtid, som det passer mig.
- Nej, vent. Du må ikke gå. - Tak.
Godt klaret.
- Miss Dalgleish. - Jeg er klar.
Og værsgo.
Jeg vidste, hvor du ville være. Jeg kom for at...
Vent. Der vendte jeg hovedet væk. - Ja. Det har jeg skrevet en replik til.
"Jeg kom for at forhindre dig i at forspilde din fremtid."
De vender Dem tilbage ved "fremtid". - Javel.
Og værsgo.
Jeg vidste, hvor du ville være.
Jeg kom for at forhindre... - Højere, miss Dalgleish.
Jeg kan ikke blive og se dig ruinere dig.
Det er jeg nødt til... - Tak. Tak, Myrna. Lige et øjeblik.
Alt i orden? - Hvad gør vi nu? Mr. Stubbins?
Jeg skal optage lyden, ikke udrette mirakler.
Hun er ikke lady Anne Erskine.
Kan hun ikke lære udtalen bedre og gøre det igen?
Det prøver folk på hele livet uden held.
Det skrev George Bernard Shaw om. - De kunne gøre det.
De så, hvordan mr. Dexter gjorde. Det kan ikke være så svært.
Det kan jeg ikke. - Kan De ikke klare udtalen?
Det tror jeg godt, De kan.
Men jeg er ikke skuespillerinde. - Er Myrna det?
Vil De se hende spille Hedda Gabler? Prøv engang.
Hvis De ikke kan, lukker vi ned.
Hvis De kan, vil vi kunne fortsætte.
Vil De ikke nok? - Hvordan håndterer vi miss Dalgleish?
Få hende ovenpå. Vi må finde ud af, om det kan fungere.
- Det klarer jeg. - Udmærket.
Miss Dalgleish?
- Her er replikkerne. - Tak.
Jeg ved ikke, hvordan jeg bliver rodet ind i den slags.
Jeg vidste, hvor du ville være.
Jeg kom for at forhindre dig i at forspilde din fremtid.
Jeg kan ikke blive og se dig ruinere dig.
- Det er jeg nødt til. - Tak.
Afspil dem sammen.
Der har vi lady Anne.
Jeg tænkte nok, du ville finde mig. Ingen kan holde på en hemmelighed.
Jeg vidste, hvor du ville være.
Jeg kom for at forhindre dig i at forspilde din fremtid.
Jeg forspilder min fremtid, som det passer mig.
Jeg kan ikke blive og se dig ruinere dig.
Nej, vent. Du må ikke gå.
Det er jeg nødt til.
Jeg håber, det var en rekvisit.
Hvornår blev det malet? Og hvorfor tilbad han hende?
Viste hun ham den største gunst?
De var kun sammen et par dage. Lyder det sandsynligt?
Er det et tilfælde, at far blev født ni måneder senere?
Da hun kom hjem, tror jeg, din farfar var meget glad for at se hende.
Monsieur de Montmirail var tydeligvis dybt forelsket i hende.
Hvornår blev han gift? - Det undersøgte jeg.
Han blev gift i 1870. Fem år efter Robert blev født.
Den nuværende markis blev født i 1873.
Så villaen var en afskedsgave til din farmor, inden han fandt en hustru.
- Det lyder sådan. - Øjensynligt.
Jeg vil spørge ham om mrs. Patmore.
- Det kan du ikke. - Jo.
Hun har sit eget hus og er ensom. Det er løsningen for os alle sammen.
I ser meget konspiratoriske ud.
Vi talte om, at mrs. Patmore holder meget af dig.
Nå, så det gør hun?
Jeg holder også af hende. Hun er en god kvinde.
Men jeg er bekymret for, at hun er ensom.
Hun har sit hus, men jeg tror, hun gerne vil have selskab.
Jeg ved, hvad du mener, men svaret er nej.
Du har altid beundret hende. - Det er sandt.
Men jeg kunne ikke lade en kvinde forsørge mig.
- Heller ikke hvis hun ønskede det? - Nej.
Jeg kan ikke lave om på, hvad der er rigtigt og forkert.
Tak for hjælpen. Jeg er Dem skyldig. - Er alt i orden?
Når vi har optaget lyden til de scener, vi har filmet, -
- skal vi bruge nyt materiale til resten...
Kan vi veksle et ord, mr. Barber? - Naturligvis.
Jeg har gennemgået skiltene, der blev vist, hvis det var stumfilm.
Og jeg har skrevet nogle scener, der ville dække handlingens behov.
- Har De skrevet et stykke? - Jeg er begyndt.
Må jeg læse dem? - Ja. Er De tilfreds, skriver jeg resten.
Er jeg bundet af resuméet?
Ville et romantisk højdepunkt ikke være bedre, da hun endelig kasserer ham?
Jeg er ikke med.
Bill Benson vil forspilde sit liv ved spillebordene.
Alene... tom og... uden håb.
Men pludselig ser han op, og der står Anne høj, rolig og yndefuld.
Hendes tårevædede øjne stråler.
Efter en pludselig indskydelse griber han sine penge. Ikke flere indsatser!
Rouletten drejer.
Og alt, han ejer, ville have været tabt.
Men nej, hendes kærlighed og skønhed har reddet ham.
Hun tager hans hånd, og de går deres vej. Sammen.
Slut.
Jeg er ved at græde.
Mr. Molesley, skriv manuskriptet færdigt, som De synes, og aflever det til mig.
Javel.
De sagde, han har arbejdet her? - Ja, han var lakaj.
Men vi kendte ikke hans skjulte talenter.
Stakkels Carson. Han må stege i det tøj.
Kan han ikke få en lettere udgave? - Det tror jeg.
Tak, men englændere får det aldrig for varmt til at bære det rette tøj.
Jeg har inviteret nogle venner i morgen for at præsentere jer.
Men vi er nu jeres gæster, og jeg burde have bedt om Deres tilladelse.
Lad os skåle for Deres heldige barnebarn, Sybil Branson.
- Skål for Sybbie. - Sybbie.
Gid hun var her. Jeg vil gerne møde hende. - Hun er en dejlig pige.
Dejligt at høre en stedmor sige det. Sagens udvikling må glæde Dem.
Når ens kære er heldige, er det næsten bedre, end at man selv er det.
- Næsten, men ikke helt. - Ja.
Angående miniaturerne i biblioteket?
Et af dem forestiller farmor, og det er indgraveret.
Jeg har set det.
Jeg har været tvunget til at se på det i over et halvt århundrede.
Men han forbød mig at flytte det. Han fik mig til at sværge på det.
Noget nyt fra mr. Talbot? - Ikke siden telegrammet, jeg viste dig.
De må savne ham. - Jeg håber bare, han savner mig.
Herren kommer snart hjem. - Jeg er bange for, han får et chok.
- Har du nydt filmoptagelserne? - På sin vis.
Jeg kan lide mr. Barber og mr. Dexter og at se, hvordan man laver film, men...
Jeg er også lidt skuffet. - Over miss Dalgleish?
Det lyder dumt, men... Jeg troede, vi kunne blive venner.
Det kan være en fejl at møde stjernerne. - Det er rigtigt i dette tilfælde.
Det gør jeg også.
Er du glad? - Ja, men der er arbejde at gøre.
Jo mere hårdt arbejde, jo gladere er du.
Du kender mig allerede. Og ja, jeg vil nyde Sybbies held.
- Vi skal alle nyde det. - Tillykke, Tom.
Det er lykkedes dig at ændre din natur med succes.
Han er for hurtig.
- Igen! - Teo!
Hvor er bolden? Han er væk.
- Godt slag! - Ja. Hvordan var det?
George burde være i seng eller i hvert fald på vej.
Har De andre børn?
En datter, Caroline, med min anden mand.
Georges far døde i en bilulykke for syv år siden, den dag George blev født.
Han holdt barnet i sine arme og døde på vej hjem.
Du godeste.
- Hvordan var han? - Han var helt perfekt.
Så smuk som en eventyrprins.
Anstændig, stærk, fuld af drømme og fast besluttet på at sætte sit aftryk.
- Savner De ham? - Naturligvis.
Men hvordan ville livet mon have formet ham?
På en måde...
På en måde? - På en måde minder De mig om ham.
- Men jeg ved ikke hvorfor. - Jeg er smigret.
Hvad med Deres nuværende mand? - Henry er langt mere pragmatisk.
Han drømmer ikke, men handler.
Og han afprøver sin udholdenhed fra morgen til aften.
Men han er en god arbejdskammerat. - Er han også flot?
Ja. Jeg foretrækker flotte mænd.
Men der er en slange i paradis?
Jeg behøver ikke fortælle Dem, at ægteskab er som en roman og ikke en novelle.
Fuld af drejninger på vejen.
Det handler vel om, hvorvidt De elsker ham.
Jaså? Er det, fordi De arbejder i filmbranchen?
Jeg har vist sagt nok for én aften.
Jeg håber, I vil byde vores efterfølgere velkommen.
Sammen med familien Branson vil I måske se lord Grantham, som jeg nu kan kalde...
min gode ven.
Byd dem ind i jeres hjerte.
Han har håndteret det så belevent.
Han tror, jeg er hans bror. Jeg troede, han ville sige det.
Sig ikke det. Din far elskede dig. Så er det nok.
Det er ikke nok, vel? Ikke når jeg kan være en bedrager.
En franskmands uægte barn, som har tilranet sig arvingens rolle.
Det havde været Matthews far, og nu arver Matthews søn, -
- så hvilken forskel gør det i længden?
Det er et hårdt slag for far, at han kan være en bedrager.
Hvis det er sandt, bliver han knust.
Mor.
Jeg har nydt at se dig arbejde. Jeg fik et glimt af, hvad du har savnet.
Jeg er ikke klar til at sige farvel til den del af mit liv.
Jeg har set på miniaturen, og De har ret. Det er afgjort.
Tag den med hjem til Deres farmor. Den er hendes.
Tak.
Edouard, du går fra forstanden.
Det skete for længe siden, inden han mødte dig.
Jeg synes, vi bør efterleve hans ønsker.
Vil du have mig undskyldt?
Hvad er der?
Hvad end din hemmelighed er, bør du så ikke fortælle far det?
Det er intet i forhold til havet.
Det var smukt.
De har været meget elskværdige, men nu skal vi hjem.
Vi rejser også snart. Indboet tilhører allerede Deres mor.
Tag, hvad De vil have. - Nej, hans ønsker er klare.
Jeg forstår dig ikke. Vi mister villaen. Er det ikke nok?
Nej, vi overdrager den til min bror. - Kald ham ikke det.
Vores advokater kan tage sig af resten.
Klokken er mange, men kan vi gå en tur? - Naturligvis.
Vi står i gæld til Dem.
- Tak. Madame. - Tak.
Glædede din kære far mig? Spørg dig selv om det.
Jeg synes ikke, jeg har fortjent dette.
Hvorfor sagde du det ikke? - Det ville jeg, men vi skulle rejse.
Du burde ikke være rejst.
Du skal til en rigtig læge, ikke en kvaksalver.
Dr. Clarkson kan godt stille diagnosen.
Vi tager til London eller Amerika. - Det taler vi om.
Du skulle have sagt det! - Når jeg kunne få en sidste fornøjelse?
Det er måske ikke så galt. - Jeg har drevet hospitalet.
Tror du, jeg sad der uden at lytte?
Nej, nej, nej.
Det var slet ikke det, jeg ønskede. Vi er ikke triste mennesker.
Det gør os ikke triste, at jeg er syg nu.
Åh gud. Jeg kommer til at miste min mor og mit navn.
Skal jeg også miste dig? Det kan jeg ikke bære.
Hvis jeg kan bære det, kan du også. Jeg elskede dig fra første øjeblik.
Jeg elskede dig, før du elskede mig. - Det skammer jeg mig over.
Det skal du ikke gøre. Jeg havde penge, og det havde du brug for.
Og så opstod kærligheden.
Og vi har været lykkelige, ikke? - Min elskede.
Du har betydet alt for mig.
Alt.
Jeg håber, jeg kan betyde alt et stykke tid endnu. Nå...
Vi skal tidligt afsted i morgen, og det er langt over min sengetid.
Jamen dog.
Jeg håber, vi stadig kan få billetter til toget.
Hvorfor står kameraet i en gummicelle?
Man skulle tro, det var en galning. - Det er uforudsigeligt.
Mikrofonen må ikke opfange lyde, medmindre jeg har godkendt det.
Den polstrede kasse dæmper lyden af kameraet.
Så nu er vi i Deres hænder, mr. Stubbins.
Det sagde De og ikke jeg.
Er alle klar? Vi optager. Og...
Vær opmærksomme på, hvor mikrofonerne befinder sig, -
- og tal tydeligt.
Myrna, du skal mime, men ikke tale. - Jeg er ikke dum.
- Vi vil kun høre lady Mary. - Kald mig Mary.
Udmærket. Albert, er du klar med klaptræet?
Ring med klokken. Kameraet kører.
Albert.
Og...
værsgo.
- Bill. - Du kom tilbage.
- Jeg kommer altid tilbage. Undskyld. - Tak!
Tilbage på jeres pladser.
HASARDSPILLEREN
Kameraet kører.
Og... værsgo.
Bill.
Du kom tilbage. - Jeg kommer altid tilbage. Undskyld.
Det er svært! Hun taler i øret på mig! Og jeg kommer ud af en busk!
Det forstår jeg. Forfra.
Bill.
- Du kom tilbage. - Jeg kommer altid tilbage.
For helvede! - Der er ingen grund til at bande.
Jeg har fået nok. Fingrene væk. Forsvind!
- Kære Myrna! - Nej!
Hvad gør vi nu?
Jeg vidste, hun ville skabe problemer.
Hun er uforskammet og vranten. - Men nu føler hun sig også ydmyget.
Når hun taler, høres lady Marys stemme.
Det er hendes første talefilm. Hvad sker der nu med hende?
Hendes karriere er nok færdig. Mange af dem er nok færdige.
De skal have hende tilbage. Men hvad hvis hun ikke vil?
Hvorfor prøver I to ikke? I ved, hvordan man taler hende til fornuft.
Kære Myrna, kom nu ned. Vi kan intet gøre uden dig.
I kan tale uden mig. Gå din vej!
Frue.
Det ville være en god idé at se, om kammerpigerne kan hjælpe hende.
Hvis De tror det. Tilbage med jer.
Luk os ind. Vi forstår, hvad De går igennem.
De ved godt, at det er sandt.
Jeg vil ikke lade dem ydmyge mig og grine ad mig.
Det gør de ikke. - I skulle høre dem til premiererne.
"Sig ikke noget." De foragter mig.
Hvorfor fik De ikke taleundervisning?
Jeg prøvede. Jeg kunne ikke få tag på det.
Noget har gået Dem på. Hvad er det? - Det er dette her.
Jeg vidste, jeg var færdig, da jeg så "Jazz-Sangeren". Det har pint mig.
Jeg troede, jeg kunne nå flere, men det er den sidste.
Det ved De ikke. De ser godt ud i den. - Og hvordan lyder jeg?
Jeg er sat ud af spillet. Jeg er fortid.
Hold nu op. De taler ikke til Deres fanklub nu.
- Hvad? - De er berømt, smuk og rig.
Hvad så, hvis filmkarrieren er slut? Der er meget andet, De kan gøre.
Genvind fatningen, og prøv at være høflig over for tjenestefolkene.
Hold så op, Daisy. - De er en af os, ikke en af dem.
Husk det.
Se så at få styr på håret, og kom afsted.
- Hvordan går det? - Hun er næsten klar.
Ikke sandt, miss Dalgleish?
Jeg havde en søster, der var ligesom dig. Jeg savner hende hver dag.
Du minder mig om hende.
Hun døde af den spanske syge i 1919.
Jeg troede ikke, vi ville blive ramt, men man kan aldrig vide.
Skal vi gå?
Jeg er ikke det værd. - Du er det værd for mig.
Du er vist min frelser.
Og jeg vil forblive din frelser i lang tid fremover.
Mary?
Hvad foregår der?
- Tak! - Åh nej.
Så De fik sat skik på dem? - Det kan jeg vist godt sige.
De var ikke i tvivl om, hvordan man gør det ordentligt. Vel, mr. Bates?
De gav udtryk for Deres mening. - Nu ved de, hvordan en engelsk butler er.
Hent din frakke.
At se dig mindede mig om de stykker, I tre opførte på loftet.
Men denne gang var der mere på spil.
Hvordan ved vi, om hun er god til det? - Hun er enestående.
Jeg viste farmor fars telegram, men du bør besøge hende.
Måske skal vi gå derop nu. - Du har nok ret.
Det bør være dig. Du kan give hende miniaturen.
Hvilken miniature? - Det er en lang historie.
Talefilm må være godt nyt for skuespillerne i West End.
Godt nyt for dem og dårligt nyt for mig.
Mikrofonen blev min død.
Vores branche har altid handlet om tilfælde.
Jeg har en idé, som måske kan hjælpe.
Mor skal på hospitalet i morgen tidlig. Jeg frygter det naturligvis.
Men det skal du høre, ikke hende.
Jeg troede, de ville kæmpe mere imod.
Det gjorde vi også. Det ville hans mor.
Og så fandt Edith dette.
Der er indgraveret noget til dig.
Jeg...
Jeg går ud fra, de tror, der foregik noget upassende mellem os.
Det går jeg ud fra, alle tror. - Nej, det ville jeg ikke sige.
Du er dårlig til at lyve, Tom.
Jeg var ingen vegne kommet, hvis jeg var lige så elendig til at lyve.
Vi vil prøve at mødes i villaen hvert år. Hele familien sammen om sommeren.
Vil der ikke være for varmt? - Det håber vi, du finder ud af.
Nej. Det er forbi for mig.
Det er ligegyldigt. Jeg er glad for at have kendt dig, Tom.
Vi kom godt ud af det til sidst, ikke?
Jo, det gjorde vi. Til sidst.
Du var ikke det, vi havde forestillet os til Sybil, men det kom vi over.
Sådan er livet, ikke sandt? At komme over det uventede.
Og måske lære noget af det, hvilket jeg tror, vi har gjort.
Du har været mig en god ven, Violet. Jeg håber, det har været gensidigt.
Og nu har du fundet dig til rette.
Maud er tilbage i familien, og alle er glade.
Hvornår blev miniaturen malet? Sad du model?
Nej, vi... Vi gik en tur i byen en dag, -
- og der var en butik, hvor en mand tog fotografier.
Jeg kan huske det, for han var den første fotograf, jeg havde set.
De må have malet efter det.
Montmirail sendte det til mig i London sammen med et fjollet brev.
Jeg sendte det tilbage.
Jeg skulle have brændt det.
Nu skal du få ro. Men vi ville sige, hvor taknemlige vi er.
Og det bliver Sybbie også. Det er et smukt sted.
Det husker jeg.
Er det sengetid? - Ja, jeg rydder lige dem her op.
Hvad er det? - Monsieur de Montmirails breve.
Er de tydeligt markeret? - Det er jeg bange for.
Så hun løj om, at hun intet huskede.
At lyve er groft. Måske fortrængte hun det.
Det lykkedes ikke med alt det postyr. - Jeg spørger, når jeg besøger hende.
Kan jeg finde mr. Barrow her? - Til venstre.
Så det er her, De gemmer Dem. - Kan jeg hjælpe Dem, sir?
Hvis De holder op med at kalde mig "sir".
Mr. Carson ville ikke synes om, -
- at jeg fik besøg af en gæst oppefra.
Det er ikke mr. Carson, der bestemmer nu. Det gør De.
Hvad hvis nogen kommer ind? - Det er jeg ligeglad med.
Jeg har boet i Amerika i ti år nu. Jeg tror ikke på den slags mere.
Kald mig endelig Guy.
Hvad er dit rigtige navn?
Quentin.
Quentin Sidebotham.
Det var en god beslutning.
Ved du, hvad du skal lave nu? - Det er der vist ingen, der gør.
Jeg tager hjem og afventer udviklingen.
Måske ringer jeg til Clive Brook eller Charlie Chaplin og hører, hvad de mener.
Kender du Charlie Chaplin? - Han er lidt vild, men jeg kender ham.
Hollywood får dårlig omtale, men jeg bor i Hancock Park. Der er ganske dejligt.
Det tror jeg gerne.
Hvorfor kommer du ikke og ser det selv?
Hvabehar?
Jeg mener det.
Jeg rejser meget med mit arbejde -
- og har ingen hustru til at tage sig af mig, så...
Det kunne du gøre.
Som din kammertjener?
Mere end det.
Du ville styre huset og arrangere vores rejser.
Gøre mig det behageligt.
Gøre os begge det behageligt.
Går min karriere skævt, må det genovervejes.
- Din karriere går ikke skævt. - Godt.
Nå, men...
Giv mig besked, når du har besluttet dig.
Så har jeg alt, jeg har brug for.
Jeg kommer med resultaterne, så snart jeg får dem.
Men er De optimistisk? - Den slags snak nytter ikke noget.
Lady Grantham ved for meget til at stikke hende blår i øjnene.
Men selv i det værste tilfælde kan man vel stadig operere?
- Lad os tage et skridt ad gangen. - Åh gud.
Robert kan ikke se, at det kunne være meget værre.
Hvor mange må opleve dette og føle, de har spildt deres liv? Det gør jeg ikke.
Slet ikke.
- Hvordan går det på gården? - Der er trangt.
Stakkels mr. Mason. Det ville pine ham at høre det.
Han har talt om dig på det sidste. - Har han det?
Han har sagt, du er en god kvinde, og at han beundrer dig.
Gør han virkelig?
- Men han vil ikke gå videre. - Hvorfor ikke?
Han kan ikke bede dig om at bo på gården og vil ikke være afhængig af en kvinde.
Ikke det? Vi får se.
Se, hvad vi har fundet.
Da jeg gennemgik Violets sager.
"Markis de Montmirails breve."
Det ser skidt ud for far, hvis hun måtte holde det hemmeligt.
Lad os ikke forhaste os.
- Undskyld. Er De optaget? - Nej.
- Må jeg tale med Dem i enrum? - Ja.
Hvad sker der så nu? - Vi kan læse dem sammen.
Bertie og jeg læser dem og fortæller, hvad de indeholder.
Og så meddeler vi far det.
- Hvad er der? - De må hjælpe mig.
Vi skal optage den sidste scene.
Middagen, hvor Benson opgiver hende og iler til London.
Jeg har lige hørt det. Molesley har gjort det utrolig godt.
Statisterne er trætte af ikke at få løn. Det kan jeg ikke fortænke dem i.
Men jeg venter på pengene. - De vil ikke gøre noget drastisk.
Ikke det? De vil ikke arbejde.
Men hvordan kan jeg hjælpe?
Kunne Deres tjenestefolk træde til?
De er velkommen til at spørge dem.
Er der noget andet, mr. Barber?
Jeg var ikke kommet igennem dette uden Dem.
Hvis det er sandt, glæder det mig.
Må jeg kysse Dem?
Nej.
Har De ikke lyst?
Jeg er for gammeldags til at tro, -
- at det, jeg har lyst til, er det eneste, der er vigtigt.
- Har jeg fornærmet Dem? - Slet ikke.
Det glæder en gammel, gift kvinde, at hun stadig er attråværdig.
Fortæl det ikke til Deres mand. Måske vil han give mig en over næsen.
Hvor spændende. To flotte mænd, der kæmper om min gunst.
De ringede?
Så hun beholdt hans breve? - Tilsyneladende hver og et.
Jeg vil ikke spørge, hvad hun skjulte.
De fleste er temmelig triste.
Han og hans hustru kunne ikke udstå hinanden.
Hvad står der om de dage, de tilbragte i Frankrig?
Dengang skrev de ikke til hinanden.
Så vi har stadig intet bevis for, hvad der skete.
Der ligger hunden begravet. - Jeg besøger Violet i morgen.
- Skal jeg gøre det? - Nej.
Du er det, advokaterne kalder en "interessent". Det er jeg ikke.
Mener De, at vi vil være på lærredet med miss Dalgleish og mr. Dexter?
Det er præcis det, jeg mener. - Det vil jeg og mr. Carson gerne.
Mr. Molesley vil gerne være med. - Vi skal bruge ti.
Miss Denker, er det noget for Dem? - Nej, jeg vil holde øje med fruen.
Hvad med mr. Mason? Skynd dig at spørge ham nu.
- Har de kostumer? - De skal tilrettes.
Så gå op i systuen, inden dagen er omme.
Hvad med tjenestefolk? Hvem skal opvarte os?
Jeg tænkte, vi kunne bruge Albert.
Skal jeg opvarte miss Dalgleish? - Det går jeg ud fra.
Tilbage til arbejdet, tak. Kom så.
Filmoptagelser må være verdens sløveste beskæftigelse.
Det får gletsjere til at virke utålmodige. - Det piner nok Robert.
Han længtes efter, at det var forbi, når de kom tilbage.
Du kunne lindre hans kvaler.
Vi fandt monsieur de Montmirails breve.
Men Robert har ikke fået det svar, han har brug for.
Jeg vil ikke lade, som om jeg ikke forstår. Fortalte de om miniaturen?
Hvad er dens betydning?
Vil du hente den? Den ligger i nederste skuffe til højre.
Hvis du åbner den, finder du brevet, han sendte med.
Det ligger der stadig efter alle de år.
MIN KÆRE VIOLET
Vil du læse det?
"Kære Violette. Vi forspildte chancen for at opleve fuldendt kærlighed.
Men det kan vi stadig komme til, hvis du blot vil ændre mening."
Hvorfor fortalte du det ikke?
Der var intet at fortælle.
Der skete intet. - Bortset fra årevis med plageri.
Nej, det er ikke helt korrekt. - Hvad er det så?
Jeg så ham aldrig igen. Jeg vidste, jeg ville have givet efter.
Hvis jeg var blevet sat på prøve igen, ville jeg have svigtet.
Jeg længtes efter kærlighed dengang.
Et par år senere rejste vi til Rusland, og jeg kom forfærdelig galt afsted.
Eller det gjorde jeg næsten. - Med prins Kuragin. Ja, det ved jeg.
Hvordan undgik du det med markisen? - Det kan jeg ikke huske.
Han var den mest tiltrækkende mand, jeg nogensinde havde mødt.
Men jeg havde ikke været gift ret længe, og det ville være en skam at ødelægge det.
Gid du havde fortalt det.
I skulle ikke tro, mit liv havde været rent bedrag.
Jeg var lykkelig sammen med Roberts far.
Lykkelig nok på den engelske måde, -
- hvor man aldrig taler om noget, men man stoler på hinanden.
Hvis de havde opdaget det med Kuragin og Montmirail, -
- ville jeg være fremstået som en tøjlesløs kvinde.
Du virker ikke ret tøjlesløs.
Jeg stoler på, at du vil sikre, det ikke er sådan, jeg bliver husket.
Den næste jarl bliver Matthews søn, -
- mit barnebarn og dit oldebarn.
Jeg vil gøre mit bedste for, at han værdsætter dig.
Det ved jeg.
Jeg ved, at jeg kan stole på, du vil gøre det rette.
Det er meget storsindet af dig. - Vi to har haft vores kampe.
Det er sandt, men jeg er glad for, du kom til Downton.
Jeg havde ikke kendt nogen, -
- hvis mening jeg kunne stole på ville være moralsk korrekt, i årevis.
Ikke efter min mor døde.
Det må have undret dig, at jeg bad dig gennemgå mine papirer.
Ja, det gjorde det.
Når jeg tænker på den gamle verden, -
- da jeg var en pige i min første krinoline...
I de øjeblikke føles det, -
- som om jeg er blevet ført til en anden planet.
Og det er du også.
Ligesom alle andre, der lever længe nok.
Og jeg har levet længe nok.
Sådan var det ikke ment.
Undskyld, men jeg kunne ikke vente.
Det er i orden. Der skete intet.
Du er din fars søn.
Jeg kan ikke foregive ikke at være lettet.
Jeg kan ikke foregive ikke at være fornærmet.
Hvorfor forærede han dig villaen, hvis det intet har med min fødsel at gøre?
Det havde alt at gøre med din fødsel.
Din fødsel sendte et budskab om, -
- at det, han ønskede, aldrig ville ske, og at det var på tide at komme videre.
Han elskede aldrig sin hustru lige så højt som dig. Det beviser villaen.
Tja...
det skal jeg ikke kunne sige.
Jeg har læst de sidste scener. Jeg er imponeret.
Interesserer det Dem at skrive filmmanuskripter?
- Mener De... - Såsom fire om året.
Jeg ville sende Dem bogen eller novellen sammen med mine noter.
Jeg ville betale 700 til 1000 guineas. - Mr. Barber.
Hvabehar?
De ville få 700 for at skrive manuskriptet og 1000, hvis filmen bliver indspillet.
For hvert manuskript?
Jeg føler mig som dronningen.
Jeg misunder hende ikke, hvis hun skal gå med sådan et korset.
- Det er absurd. - Op med humøret.
Du bør være vant til kostumet.
Navnene står ved pladserne, så find jeres stol, og sæt jer ned.
Mr. Carson, De spiller lord Pumphrey for enden af bordet.
Det er sært at skulle sidde herinde. - De har stået op rigeligt længe.
Jeg vil mene, det har varet længe nok. - Du har måske ret.
Betød dit tilbud det, jeg tror?
Det kan betyde så lidt eller meget, som du ønsker.
Jeg vil gerne have, det betyder meget.
Så er du heldig.
- Mrs. Hughes. - Tak.
Du skal sidde her. - Jeg kan ikke kende dig.
Og...
Nej, nej. Vi er her ikke.
Vil De gå om bag kameraet?
Tak.
Jeg ligner et fugleskræmsel.
Sludder, De er elegancen selv.
Sæt Dem og få noget at varme Dem på.
Jeg troede, det var farvet vand.
Det er de andres også, men jeg har smuglet noget dejligt med ind til os.
De har ret. Det smager godt.
Ser de unge ikke godt ud sammen?
Det må være dejligt at hjælpe dem.
Jeg ville gerne gøre mere. - Det vil jeg gerne tale om.
De er vel ikke nervøs?
Hvordan skal man have det, når alle ens drømme går i opfyldelse?
Alle Deres drømme?
Jeg ved det godt, men ser De, miss Baxter...
Phyllis.
Jeg følte mig flov.
Det bedste, jeg kunne tilbyde, var et fattigt liv på en skole lærer løn.
Det ville jeg have takket ja til.
Men det behøver du ikke nu.
Jeg skal skrive filmmanuskripter.
For mr. Barber? - Ja, men hvem ved, hvad der sker.
Fra nu af står den på talefilm.
- Hvad pokker? - Og det vil lønne sig?
For første gang kan jeg tilbyde et ordentligt, velstående liv.
For os begge to.
Så hvad siger du?
Vil du ikke knæle?
- Vil du gerne have det? - Det tror jeg.
Det kommer aldrig til at ske igen.
Udmærket...
Vil du gifte dig med mig, miss Baxter?
Jeg mener, Phyllis.
Ja!
Det vil jeg så sandelig, mr. Molesley.
- Tillykke. - Godt klaret, mr. Molesley.
Fald til ro, alle sammen. Vi optager.
- Sig det igen. - Barkis er villig.
Åh, mr. Mason. Ville De være tilfreds med at bo i mit lille hus?
Medmindre De synes, det er forkert? - Det gør jeg bestemt ikke.
Så kan de unge få gården? - Jeg opgiver forpagtningen.
Det vil jeg skåle på.
- Godt, hvis vi... - Husk det nu!
Klarhed, udtale, og hold hovedet stille. Tak.
Kameraet kører.
HASARDSPILLEREN
Og værsgo.
- Hvor skal du hen? - Tilbage til London.
Hvabehar? Det kan du ikke. - Det er jeg nødt til.
Hvis jeg bliver, kære Anne, vil jeg ødelægge dig sammen med mig selv.
- Vi kæmper imod sammen. - Nej.
Jeg er uduelig, jeg er forvist, jeg er fortabt. Lad mig nu gå!
Bill, vent!
Han har knust hendes hjerte. - Han er en sjuft.
Og tak.
Bravo.
- Buffeten er klar. - Tak, Barrow.
Må jeg veksle et ord med Dem?
Naturligvis.
Jeg vil gerne sige op.
Jeg ved, at De ikke altid har været glad her.
Det er ikke det. Jeg har haft det godt på Downton.
Men jeg har fået et slags... Jeg ved ikke helt, hvad det er.
Et arbejdsvenskab med mr. Dexter.
- Guy? - Præcis.
Vi vil rejse sammen. Han indspiller film, og jeg tager mig af ham.
Jeg bliver hans påklæder, som filmfolk kalder det.
Og hvis jeg har ret...
er det det tætteste, jeg er kommet på et ærligt liv.
De behøver ikke forklare, Barrow. Jeg ønsker Dem alt godt.
Jeg håber, De bliver så lykkelig, som vores grusomme verden tillader det.
Tak, frue.
Nå?
Jeg har gjort det.
Godt.
Vil du savne din skuespillerkarriere? - Kom til London. Vi finder en rolle.
Nej tak. Jeg har nydt det, men én gang er nok.
Kan jeg hjælpe Dem, miss Dalgleish?
Jeg vil gerne have noget skinke, hvis De kan nå den, og lidt sauce.
Hvad er der sket med Deres stemme? - Hvad mener De?
De har mistet den gyselige...
Jeg mente naturligvis ikke "gyselige". - Hun er et naturtalent.
Lady Grantham tror, jeg kan tage til Hollywood og blive amerikaner.
Hvorfor ikke? Kom, Bertie.
Vil De have mig undskyldt? Jeg vil lige nedenunder. Tak.
Hvorfor er hun pludselig så sød? - Hun er ikke bange længere.
Ved De godt, at jeg er helt tosset med Dem?
Kære mr. Barber. Jeg kan ikke give Dem det, De ønsker.
Men jeg har nydt at arbejde sammen med Dem.
Og det må jeg være tilfreds med. - Det er alt, De får.
Jeg er mest glad for at være min fars søn, fordi jeg elskede ham.
Det betyder mere for mig end alt det med slægten.
Det bør det også.
Jeg er glad på Sybbies vegne, bare hun gengælder det.
- Tror du ikke på de unyttige rige? - Jo.
Men sådan skal min familie ikke være. - Det lyder godt.
Jeg vil have en kop te mere. I må have mig undskyldt.
Gælder det fremtidige familiemedlemmer? - Ja, naturligvis, fordi...
Det er tidligt, så sig ikke noget endnu. - Min elskede, jeg siger ikke et ord.
Men jeg må vist godt kysse dig.
Dr. Clarkson er ankommet.
Du er gode venner med den flotte mr. Barber.
Kom ikke for godt i gang.
Jeg har holdt min sti ren og opført mig pænt.
Og det var ikke let.
Det er ikke det, De frygtede.
Perniciøs anæmi bliver ofte forvekslet med kræft.
Og indtil for nogle år siden kunne det have taget livet af Dem.
Men nu findes der en behandling. - Gudskelov.
Det bliver ikke behageligt, men De vil få det bedre, og De vil ikke dø.
Tak, dr. Clarkson.
- Mange, mange tak. - Ja, tak.
De må komme ind og spise middag. - Men man er på egen hånd i aften.
Alle tjenestefolkene er filmstjerner nu. Vi får dem nok aldrig tilbage igen.
Herre og frue! Skynd Dem at komme! - Doktor.
Sig det igen med den stemme.
Jeg vil bare sige, hvor taknemlig jeg er.
I fik mig på fode igen, da jeg havde brug for det. Tak.
Så nu rejser De til Hollywood? - Jeg har ingen familie her.
Og nu har jeg indspillet en talefilm. Jeg håber, det giver mig et forspring.
Glem ikke, hvem De er, og hvor De kommer fra.
Men lad det ikke holde Dem tilbage. Held og lykke.
Kom her.
Enkefru Grantham svinder hurtigt bort. De er oppe hos hende nu.
Hent noget kaffe eller noget stærkere for alle tilfældes skyld.
Charlie, er alt i orden? - Hvad sagde Kong Lear?
"Blæs, vind, så kinden sprænges!
Ras og blæs! I himmelsluser og skybrudsbyger."
Er hendes sidste øjeblik endelig kommet?
Tænk, at så betydelig en frue skal gå bort, -
- mens huset er fuldt af filmfolk.
Maud.
Hvad laver du her?
Du vil ikke tro mig, men jeg vil komme til at savne dig.
Eller vil du bare sikre dig, at jeg er på vej væk?
Er der noget, du ønsker?
Hvad jeg end har ønsket, min kære dreng, -
- så har du givet mig det for længst i rigeligt mål.
Kære mor.
Jeg håber, at jeg ikke har skuffet dig. Du har altid været meget klogere end mig.
Det er sandt.
Men lad ikke det skille os ad nu.
Du er meget venligere, end jeg nogensinde har været.
Cora, jeg skylder dig en undskyldning.
Jeg troede ikke, du ville stå distancen. - Det ved jeg godt.
Men jeg tog fejl.
Det er noget, I ikke har hørt mig sige før nu.
Det var værd at vente på.
Kære Mary og Edith.
I har været vidunderlige børnebørn.
Og jeg forlader jer begge i forvisning om, -
- at jeres liv vil blive lykkelige og udbytterige.
- Åh, farmor. - Kære farmor.
Det må være nok.
Ellers bliver jeg som en af de gæster, der pakker bilen og aldrig rejser.
- Frue, jeg... - Hold op med den jamren.
Jeg kan ikke høre mig selv dø.
Tag den med også.
Tak, Bates.
Sikke en besynderlig dag for os to.
Vi er langt om længe forældreløse.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Frue.
Det ville glæde hende, at De er her.
Jeg kan huske den første gang, jeg rigtigt så hende.
Tæt på, mener jeg.
Jeg var blevet forfremmet -
- og var i spisestuen med den gamle butler, mr. Mountjoy.
Jeg var skrækslagen for ham.
Men så kom hun imod os.
Hun var vred over noget, og jeg kunne se ham skælve.
Det glemte jeg aldrig.
Og jeg var aldrig bange for ham igen. - De er en del af vores historie.
Jeg spekulerer på, om De har udspillet Deres rolle.
Ville De overveje at vende tilbage?
- Lidt endnu i hvert fald. - Frue?
Barrow rejser, og jeg kan ikke oplære en ny butler alene.
Kan Andrew hjælpe Dem, mens De oplærer ham?
Tror De, han ville kunne klare det? - Bestemt. Med tiden.
Enkefruens broche.
Nu er Downtons fakkel blevet givet videre til Dem.
Til herren. Men hvis jeg også skal bære den, vil jeg gøre det med stolthed.
Jeg kan ikke foregive ikke at være bange.
Det har De ingen grund til. De har styrken til det.
Har jeg det? Jeg bliver i tvivl.
Jeg tvivler ikke et eneste øjeblik.
De kan altid regne med mig, hvis det betyder noget.
Det betyder meget.
Og det tror jeg, De ved.
Jeg har brug for et øjeblik, inden vi går.
Frue.
Hvad havde hun at sige?
Hun vil have mig tilbage som butler. - Vil hun virkelig det?
Vi må afsted. - Tak, fordi du arrangerede det.
Hun efterlod instrukser ned til den mindste detalje.
En dag skal du begrave mig, og det vil blive gjort godt.
De enkelte medlemmer af familien Crawley kommer og går, men slægten består.
Det vidste og troede din mor. - Det må man sige.
Bedårende.
Godt klaret.
- Tillykke. - Tak.
Sikke et kønt barn.
Se, Mary.
Goddag. Hvem er det?
-=TWA - Your Source Of Quality=-
DOWNTON ABBEY EN NY ÆRA
BASERET PÅ TV-SERIEN SKABT AF JULIAN FELLOWES OG PRODUCERET AF CARNIVAL FILMS
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service