AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
Bliss, tényleg szeretlek.
Most szakítasz velem?
Nem vehetlek el. Sajnálom.
Irina, hozzám jössz?
Zach! Természetesen igen.
Brett!
- Jóképű vagy! - Köszönöm! Te meg gyönyörű.
Köszönöm.
- Hozzám jössz, Jackie? - Természetesen igen.
- Szeretlek. - Én is téged.
Még soha senkihez sem vonzódtam ennyire, mert nem külsőleg tetszett meg.
Ezzel alapozzuk meg a hátralevő életünk hangulatát.
Tetszik.
Remélem, örökké fog tartani.
- Téged választottalak. - Még mindig érdekelsz.
- Inkább vele lennél? - Nem. Ott vagyok, ahol lennem kell.
Akkor engedd őt el! Engedd el, Kwame!
Elöntöttek az érzések. Az otthonomra gondolok.
Nem akarok megint azzal a szarral foglalkozni.
- Hozok még lime-levet. - Irina utálja a pasiját. Tudom.
Istenem! Rémes vagy.
Teljesen kimerített ez a kapcsolat.
Hagyjuk! Szerintem nem fog működni.
Ha lenne rá lehetőség, tennél egy próbát Bliss-szel?
Rosszul döntöttem.
Te is tudod, és én is.
- Kár, hogy itt hagyjuk Mexikót. - Rohadt nehéznek tűnik.
Jó, hogy csak egy táskád van. Cipelheted az enyémet.
Istenem. Mire vállalkoztam?
PIHENŐ
Hazamegyünk. Befejezzük a csomagolást.
Csomagolj, pakolj, cipzározz ! Még egyszer elölről, gyerünk !
Izgatott vagyok. Látjátok az arcomon?
Látni fogják.
De, látszik. Látjuk.
Belevágunk egy izgalmas, új fejezetbe.
Pedig szívesen maradnék örökre ebben az álomvilágban, ami csak kettőnkről szól.
De az élet közbeszól.
- Szeretlek! - Én is téged.
- Elindultunk! - Ne menjünk!
Adiós.
Sok változás vár ránk. Meg a való világ. Már alig várom.
Én is.
Ne ragadtasd el magad!
Ezt is felvetted?
VAK SZERELEM
HUSZONEGY NAP AZ ESKÜVŐKIG
Üdv a smaragdvárosban!
Vanessával a gyönyörű, Washington állambeli Seattle-ben vagyunk.
Öt jegyespárunk lett, akik látatlanul szerettek egymásba.
De az egyik kapcsolat nem működött.
Ha hetek múlva valamiért nem tudnám Zacket kiverni a fejemből,
akkor igenis megkeresném.
Lehet, hogy késő lesz. Lehet, hogy addigra továbblép.
De nem tudtam túllépni azon, hogy milyen kellemetlenül éreztem magam vele.
Nézzenek oda!
- Klassz! - Ez az!
Az üdülésnek vége,
így hát párjainkra vár a kísérlet legizgalmasabb része.
Visszakapták a készülékeiket, és hazatérnek,
ahol egy társasházban fognak együtt lakni.
- Jól van. - Hűha!
Gyere be, és vedd le a cipődet!
Ez lesz az én térfelem, az meg a tiéd.
Mert te mindig puccba vagy vágva. Nehogy ott maradjon egy szösz!
Jól nézel ki.
Hatással lesz rájuk a koruk, a rasszuk, a külsejük,
a családjuk és az anyagi helyzetük?
Cipővel fekszel az ágyon?
- Ne már! - Bocsi.
Hogyan egyeztetik össze az életüket és a karrierjüket?
- Heti négyszer takarítok. - Négyszer?
- Aha. - Jó.
- A tisztaság fontos. - Naná.
Szerintem a fogászat miatt érzem így. Mindennek tisztának kell lennie.
Csak három hét van hátra az esküvőig és életük legfontosabb döntéséig.
Milyen gyakran fogsz otthonról dolgozni?
- Én állandóan. - Ez remek kérdés.
Én az esetek 75 százalékában.
- Menni fog. - Nem sokat fogunk melózni.
Mindkettőnket kirúgnak az első héten.
- Máris bukjuk az állásunkat. - Igen. Hoppá!
Vajon bebizonyítják, hogy a szerelem vak?
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM
Milyen volt az üdülés a menyasszonyoddal?
Szörnyű. Szarul bánt velem.
Az ágy két szélén aludtunk. Hozzám sem ért. Nem érdeklődött irántam.
A második napon elegem lett belőle.
Tudod, mi járt a fejemben Mexikóban?
Te voltál az a lány, akit kerestem.
- Ez nem esik jól. - Kimondani is szar!
- Bosszantó ezt hallani. - Tudom. Igazat mondok.
Már akkor tudtam, hogy elbasztam, amikor kiléptem az ajtón,
miután nemet mondtam.
Már akkor tudtam. De nem volt visszaút.
- Mégis megkérted a kezét. - Igen, mert még mindig szerettem.
De ez nem ok…
Nem csak egy nagy ő létezik.
Nem tudom. Szerintem jogosan kételkedem benned.
Azt kaptam, amit érdemeltem.
- Hát… - Rosszul döntöttem.
Te legalább sütöttél nekem cupcake-et.
- Ne emlékeztess rá, jó? Én… - Tudom.
- Nagyon finom volt! - Jó.
És árulkodott a jellemedről.
Róla meg eléggé árulkodott az, hogy elfelejtette a születésnapomat.
- Mert… - Utólag nagyon okos vagy.
- Hogy érted? - Nem tudom.
Csak fura ez a helyzet.
- Fura ez a helyzet. - Tudom, az.
- Még sosem láttuk egymást. - Nem kellett látnod engem.
Úgy voltam vele, hogy talán nem vagy jóképű. És?
Meglepetés! Nem vagyok az.
- Ettől könnyebb. - Sokkal.
Viccelek. Szerintem azt hitted, hogy én… Nem tudom, mit hittél.
Tudod, milyennek képzeltelek?
Hát, kicsit kockának,
ami amúgy nekem bejön.
Értem. Egyébként kocka vagyok, csak nem úgy nézek ki.
Ami nem baj, de a hangom eléggé olyan, mint egy kockáé.
- A hangod nem passzol a külsődhöz. - Nem? Tényleg?
Nehéz a hangomat az arcomhoz társítani?
Jólesik a szemedbe nézni.
- Igen. Gyönyörű szemed van. - Köszi.
Neked is szép szemed van. De most nincs sok kedvem bókolni neked.
Zavarónak tartod, ahogy nézlek?
- Nem, miért? - Jó.
- Félrenézek? - Nem, csak…
- Én szeretek nézelődni. - Hajlamos vagyok már-már farkasszemezni.
- Én nem bánom. - Irina ezt jegyezte meg először.
Hogy túlságosan bámulod?
Hogy nem nagyon pislogok. Hát, mondom, kapd be.
Érted.
- Pedig ez vicces volt tőle. - Mi ketten hasonlóan gondolkodunk.
Mindketten furák vagyunk.
A véletlenek, amikről beszéltünk, a dalok, a bagoly.
- Elég para. - Az volt.
Nem sok mindent vártam ettől a műsortól.
Nem számítottam rá, hogy komoly érzéseim lesznek valaki iránt,
és az agyam szerint lehetetlen,
hogy ez ilyen rövid idő alatt bekövetkezhessen.
Meglepett, amikor megtörtént?
- Igen. - Engem is.
És szerintem ezt senki sem értheti. Pedig hülyeség ezt mondani.
Nem, nem az.
- „Megőrültél.” - Ja.
„Mióta ismered? És máris szereted?”
Igen. Ennek semmi értelme.
Semmi értelme.
Én a műsor előtt úgy gondoltam, hogy van benne potenciál.
Nem gondoltam, hogy szerelmes lehetek.
De az ember tudja, hogy kedveli-e a másikat, vagy szereti.
Igen.
Egyértelmű.
Az elmúlt pár hét kétségtelenül nagyon érzelemdús volt.
Tudom. Nem tudom, hogy végül össze fogunk-e jönni…
Igazából nem terveztem, hogy most meggyőzzelek.
- Jó. - Nem, én csak…
Szerintem mindentől függetlenül nekünk találkoznunk kellett.
- Igen. - Én hiszek ebben.
Én is így gondolom.
De…
Szép vagy.
- Örülök, hogy találkozhattunk. - Én is.
Nagyon izgultam, és furcsa volt, hogy…
Én is izgultam.
Nos.
Érdekes volt élőben is találkozni.
- És eszméletlenül furcsa. - Örülök, hogy sor került rá.
Ja.
Menjünk is?
- Remélem, még találkozunk. - Meglátjuk.
- Hahó! - Igen?
Megjött a kajánk.
- Jó illata van? - Jöhet?
- Igen. - Az első kajarendelésünk.
- Az otthonunkban! - Az otthonunkban.
Három hete a kanapémon ültem,
és boxeralsóban xboxoztam.
Most viszont tökre felnőttként viselkedem.
Menyasszonyom van.
Együtt lakunk egy házban. Ez aztán nem semmi.
El sem tudtam képzelni, hogy milyen lakásra számítsak.
Ugye?
De a te oldaladon egyből otthonosnak éreztem.
Amikor veled vagyok, igazi otthonnak tűnik.
Bírom a nyálas pasizós szövegeidet.
- Igenis imádod! - Igen.
- Ne hazudj! Imádod! - Igen.
- Nagyon jó. - Imádod!
Mit gondolsz a takarításról?
Mindkettőnk feladata.
- Tudsz porszívózni? - Kicsim.
- Kicsim. Tudok porszívózni. - Csak kérdem!
- Egész életedben agglegény voltál. - Bekapcsolod, és mozgatod a szőnyegen.
Ez az, kicsim! Igazi lángész vagy!
- Mi van még, asszonyom? - Mosatlan.
Mi van vele?
A mosogatóba tesszük őket? A pultra? A mosogatógépbe?
A mosogatóba. Ez a minimum. Hogy a mosogatóba kerüljenek.
- Szóval a mosogatóba. - Nem. Ez a minimum.
Hogy érted? Minek a minimuma?
Úgy értem, hogy mire lefekszünk, legyenek ott!
- Hogy ott aludjanak? - Jobb, ha el vannak mosva.
Jobb esetben elmosogatjuk őket, de olykor lehetnek a mosogatóban.
Ez megoldható, nem?
Inkább mindig tegyük őket a mosogatógépbe!
Vagy legalább gyakran!
Nem szeretem koszosan hagyni a konyhát.
Jöjjön a következő! Mindig húzd le a vécét pisilés után!
Komolyan. Még sosem láttam ilyet.
Csak éjszaka nem húzom le! Hogy ne keltselek fel.
Nem baj, ha felébresztesz. Csak húzd le a vécét!
Oké?
Oké, kicsim!
- Szeretlek. - Én is téged.
SZERETLEK, KICSIM!
Hát, nem tudom, hogy kezdjem ezt a beszélgetést, de…
Úristen.
Mielőtt felszálltunk volna a repülőre Mexikóban,
Irina odajött hozzám, és elmondta,
hogy vonzódik hozzád.
És nem is tudom, ettől elég furán érzem magam.
Te észrevettél bármit is Mexikóban, ami erre utalt?
A medencés bulin eléggé taperolós volt,
hozzáért a lábamhoz, meg ilyesmi.
És furcsának találtam, de nem foglalkoztam vele.
Zack közvetlenül mellettünk volt.
Szóval úgy gondoltam, hogy tuti nem próbálna meg rám mozdulni.
Ez azért elgondolkodtat azt illetően, hogy…
hányadán állunk.
Nem is tudom. Azon jár az agyam,
hogy nem történt-e még más is, amiről nem tudok.
Bennem fel sem merült, hogy bármilyen szinten is kikezdjek vele.
Elég különösnek találom, hogy amint lapátra tette Zacket,
azzal a lendülettel ráhajt a „legjobb barátnője” vőlegényére.
Igen, tényleg különös.
Bosszantó, mert szerintem itt csak vonzalomról van szó.
Amit megértek, mert dögös vagy, de…
- Érted? Nem tudom. - Ja.
A vőlegényem vagy, hozzám tartozol, és…
Viszont, ha igaz, amit mondasz,
és te nem titkolózol, és nem érzel Irina iránt semmit,
akkor ez inkább csak rá és rám tartozik.
Sajnálom Zacket. Jóban vagyunk, és…
Igen, én is. Mármint néha nevetséges.
De azok a dolgok, amiket csinált,
és amik kiábrándították Irinát, azok már a kapszulában is jellemzőek voltak rá.
Csak most már Irina tudta, hogy néz ki.
Igen.
Kicsit bűntudatom van,
amiért én is nevetgéltem ezen az egész Zack-ügyön.
De Zack egy jelenség.
És ha már itt tartunk, ő végig őszinte volt.
És persze, lehet, hogy egy bohóc.
- De sosem hazudta magát másnak. - Így van.
- Éppen emiatt kedvelem. - Ja.
Amikor Irina elkezdett flörtölni velem a medencében,
többek között azért sem oltottam le mindenki szeme láttára,
mert én stabilnak érzem a kapcsolatunkat.
Szerintem jól ismerlek.
- Melletted magabiztosnak érzem magam. - Helyes.
Tényleg megkérdőjeleznéd ezt? Istenem.
Minden egyes nappal egyre erősebben kötődöm hozzá.
Szerintem ezen a ponton már…
MARKETINGMENEDZSER
…nincs, ami az utunkba állhat.
Ez a bizalom és magabiztosság pedig nagyon szexi,
és alig várom, hogy testileg is közelebb kerüljünk egymáshoz.
Reméljük, Paul jól teljesít majd. Nem tudom.
Mi a terv ma estére? Van ötleted?
Nem is tudom. Vagyis…
Hát, részemről szerintem egyértelmű a válasz.
Értem.
De bájos! Áthozom a lávalámpámat. Át kell hoznom a…
Lávalámpa? 1972-ben vagyunk? Van lávalámpád?
De hát jópofa!
Tényleg van lávalámpád?
- Van. - Milyen színű?
Nem mindegy? Úgysem fogod látni.
Milyen izé vagy! „Pfuj, lávalámpa.”
Mindegy. Most már nincs beleszólásod! Azért is áthozom.
Visszatértünk a valóságba,
a munka, a barátok, a család, a mobilok, a közösségi média világába.
Ami nagy változás, de örülök neki. Készen állok szembenézni a világgal.
Mit szeretnél csinálni először?
- Most, hogy visszatértünk? - Enni!
A legjobb az, hogy mindennap felkelek,
és reggelit készíthetek neki, mielőtt dolgozni megy.
Én is dolgozom, aztán várom, hogy hazaérjen.
Tudod, én már értelemszerűen elmondtam a szüleimnek
és a testvéreimnek, hogy jegyesek vagyunk.
Odáig vannak.
Mert látták, milyen boldog vagyok.
Oké. Akkor oda kell tennem magam, amikor találkozunk. És nem ebben a…
Bármiben lehetsz. Gyönyörű vagy.
- Aha. - Én elmondtam…
Elmondtam anyámnak. Apámnak.
Ők meg nem hittek a fülüknek.
- Aha. - „Ez nem vall Jackie-re.”
Ledöbbentek. Nem hittek nekem. Mondtam, hogy ez komoly.
Ők meg: „Mi?” Szerintem még mindig nem hiszik el.
Szerintem hagyom, hogy emésztgessék még.
Aztán felvilágosítom őket.
Valamikor.
De igyekszem elhúzni, ameddig csak lehet.
Meg akarnak majd ismerni?
- Remélem. - Oké.
Azt hiszem. És apám jó fej. Apám biztos el fog fogadni.
Anyám viszont…
Ő olyan, mint én, csak…
Hát akkor nem lesz gond. Jól ki fogok jönni vele.
- Remélem. - Aha.
Remélem.
Várjunk! Ami a tiéd, az az enyém is, és ami az enyém, az a tiéd is?
Ezt akarod mondani?
Imádom ezt az embert, ugyanakkor szeretem tisztán tartani a fürdőszobát.
Brett számára viszont teljesen belefér, hogy kiugráljon a zuhany alól.
És tiszta víz a padló. Engem ezzel az őrületbe lehet kergetni.
Már mondtam is neki. De ő azzal nyugtat, hogy ez csak víz.
Én viszont…
Mármint… Jó, majd össze fogunk szokni. Szeretem őt.
Lehetne itt egy tévé!
A hálószobában vagy az alvásra koncentrálj, vagy rám!
- Most rád koncentrálok. - Minek tévé?
Minden figyelmem a tiéd.
Nagyon jól érzem magam itt.
- Komolyan gondolom. - Köszönöm.
- Szerintem csodálatos vagy. - Szerintem te is csodálatos vagy.
HÚSZ NAP AZ ESKÜVŐKIG
Jó reggelt!
- Szia! Jó reggelt! - Kávét?
Köszönöm.
Jó reggelt!
Amikor Micah mellett ébredek, szívem szerint egyből odafordulnék hozzá,
és megcsókolnám.
Élőben is jól működünk. Kellemesen érezzük magunkat együtt,
ami már jó ideje hiányzott az életemből.
Az éjjel akkorákat nyögtél! Úristen.
Jaj, ne!
- Legközelebb leragasztjuk a szádat. - Jó ötlet.
Paullal lassan haladtunk, nem siettünk el semmit.
De most már testileg is ugyanúgy vonzódunk egymáshoz, mint érzelmileg.
Mindkét szempontból jók vagyunk.
Hogy aludtál?
Igazából nagyon jól aludtam.
Nem tudom, teljesen más érzés ez így, hogy egy rendes házban élünk.
Reggel hétkor keltem, és…
Olyan vagy, mint egy Duracell-nyuszi, csak úgy kipattansz az ágyból. Én meg…
- Mik a terveid mára? - Ma este beszélni fogok Irinával.
- Jól hangzik. - Izgulok.
- Igen? - Aha.
- Megértem. - Talán nem kéne.
- Lehet. - De izgulok.
Látom rajtad. Nem egyszerű.
- Meglátjuk, mi lesz. - Biztos megoldod.
Én találkozhatnék Zackkel.
- Tényleg. Nem akart elhívni valahová? - De.
- És leráztad. - Ja, leráztam.
A menyasszonyommal voltam az ágyban.
- Fontosabb dolgom volt. - Igen?
Aha.
Alulmaradtál, Zack.
Megjöttünk. Alig várom, hogy lásd a lakásomat!
Itt a fürdőszobám.
Ez tetszik.
- Örülök. - Rendben.
- Ez a reggeli mantrám. - Oké.
- Ez itt a nappali. - Igen.
- Az ágyam. - Aha.
Itt a konyha.
Hűha!
Egek!
- Aha. - Mennyi rózsaszín!
Sok minden rózsaszín.
Szinte minden rózsaszín volt. Rózsaszín cipők, rózsaszín körmök.
Minden csillogó, színes, tolakodó! Ezt még meg kell szoknom.
Úristen. Még a bor is rózsaszín.
De tetszenek a színeid.
- Szépek. - Összepasszolnak, nem?
Kicsim, át akarod vinni a rózsaszín kulacsaidat?
- Igen, a kulacsokat. - Igen.
- Mi ez a sok rózsaszín cucc? - Ezek kellenek.
- Ennyire szereted? - A kedvenc színem.
De ami a lakásdekort illeti,
azután költöztem ide, hogy szétmentünk az exemmel.
És nem hagyott beleszólást, hogy hogyan rendezzük be az otthonunkat.
Értem.
Utána viszont végre szabad lettem,
és úgy rendezhettem be a lakást, ahogy mindig is akartam.
Ez tükrözi a leginkább azt, hogy milyen vagyok.
Értem.
Ez a lakás új erővel töltött fel engem.
Segített, hogy kifejezhessem magam, és hogy önmagam lehessek.
Ez a legfőbb oka annak,
hogy miért lett majdnem minden rózsaszín.
Így tudtam a leginkább kifejezni önmagam, amit a közös lakásunkban is megtehetnék.
Oké.
- Benne vagyok. - Kösz, kicsim.
- Szívesen. - Kedves tőled.
Ma este sok minden előtört belőlem.
GYERMEKLOGOPÉDUS
Itt nem volt kihez hazajönnöm.
A szinglik sok éjszakát töltenek egyedül.
Vacsora közben folyton FaceTime-ozom a barátaimmal.
Hogy legalább addig se legyek magányos.
De most már minden más.
Kwame-hoz jöhetek haza.
És számomra ez teljesen új érzés.
Már olyan régóta vártam erre.
Remélhetőleg ezek után is el akarsz majd venni.
- Sajnálom. Azt hiszem… - Hát…
- Nem mondasz semmit? - Persze, hogy el akarlak venni!
Így is szeretlek.
A kutyád kidőlt.
Kicsim. A legjobb barátok lesztek. Minden este kilenckor alvás.
- Szeretsz aludni. Bírlak. - Ő is szeret. Imádni fog téged.
Akárcsak én.
Sziasztok!
Csajok, bemutatom Brettet.
- Helló! - Ő Jennifer.
- Jennifer vagyok. Örvendek. Ölelés! - Örvendek, Jennifer.
- A lelki társam, Kristy. - Szia, Kristy!
Istenem!
De csinos vagy!
- Mióta vagytok itt? - Már egy ideje.
Ittatok pár margaritát?
Nem tudtam, hogy kérjünk-e nektek is.
Nem tudtuk, hogy Brett szereti-e. Szóval inkább vártunk.
- Nekem bármi jó. - Jó.
Milyen volt?
Jó.
Mi tetszett meg Tiffanyban? Honnan tudtad, hogy ő az igazi?
TIFFANY BARÁTNŐJE
Egyrészt az önazonossága.
Egyértelmű volt, hogy milyen gondoskodó és szeretetteljes.
Pusztán a hangja alapján tudtam, hogy milyen támogató,
hogy mennyire szeret, hogy törődik velem. Pedig még nem is látott.
De valahányszor bementem a kapszulába, azt éreztem,
hogy ő azt szeretné, ha önmagam legjobb kiadása lennék.
Egyértelműen. Ez fogott meg benne.
- Ez volt a fő szempont. - Hát ez… Ez nagyon menő!
Tényleg!
- Te tényleg ilyen vagy, Tiff. - Igen.
Mikor vált biztossá? Ki érezte előbb?
- Tiff? - Tiff?
- Tiff. - Hogyan…
- Én. - Mikor jöttél rá?
Mindenképpen az orrára akartam kötni, hogy tetszik nekem.
- Ez az! - Az egyik randinkon szunyókált is egyet.
Jaj, ne!
- Csak hogy tudjátok. - Rémes volt.
Brett, Tiff Csipkerózsikaként szerepel a névjegyzékemben,
mert hihetetlen alvókája van.
Bárhol, bármikor képes aludni.
Ezt már velünk is eljátszotta, nem a te hibád.
- Nem. - Ne vedd magadra!
A következő napon kérted meg a kezem.
- Igen. - Igen. Oké.
Eljegyzett, miután előző nap bealudtam.
- Bumm! Aztán megpillantottam. - Alig vártad, mi?
- Jól néztem ki. - Hű.
És az milyen volt? Milyen volt, Tiff?
Futottatok?
- Nem. - Én odafutottam.
- Hogy reagáltál, amikor kinyílt az ajtó? - Mi volt az első gondolatod?
Kinyílt az ajtó.
- Csőlátásom lett. - Ja.
- Értem. A mindenit! - Szó szerint.
Rajta kívül semmit sem fogtam fel a környezetemből.
Nem tudom, minek milyen színe volt. A vörös szőnyegen kívül.
Megállapítottam, hogy ez a lány gyönyörű. És nem értettem…
Tiffany!
Nem értettem…
Tiffany! Mármint, tudjuk, hogy szép, de na.
Tudjuk, de akkor is.
De most komolyan!
Nem értettem, hogy lehetséges, hogy ennyire csodálatos a lelke,
és ezen felül még gyönyörű is.
- Ugye? - Hogy lehetséges ez?
Azóta sem értem, hogy lehetett ekkora mázlim.
- Nagy szerencsétek volt! - Igen.
Szó szerint, mert…
Mázlitok volt, de Tiffanynak mindig mázlija van.
- Mindig. - Tudod.
Jaj, Kristy!
Nagyon örülök, hogy boldognak látom.
És szeretném, ha valaki ugyanúgy megbecsülné, mint mi mind.
És elfogadná a hibáival együtt, és örökké szeretné.
És szeretném tudni, hogy az, akinek a gondjaira bízom…
ugyanúgy vigyázni fog-e rá, mint ahogy én tenném.
És fogja-e úgy szeretni, ahogy én.
És…
Jaj, Tiffany!
Hagyd abba, Kristy!
Ma este még nem akartam idáig eljutni.
Imádom ezt a lányt! Ő a mindenem. A lelki társam.
Tiffany csodálatos, fantasztikus, az egyik legjobb ember, akit ismerek.
- Szóval nagyon szerencsés vagy. - Szerencsés vagy, Brett.
Az vagyok. Igen.
Megkaphatod a szívét, de nehogy kárt tegyél benne!
Mert tudom, hogy hol laksz, és megkereslek.
Szeretném, hogy tudd, hogy szeretlek.
Úristen!
Komolyan.
Istenem!
Szeretlek.
Ez csodálatos! Férjhez fogsz menni!
Édesek vagytok.
Menjetek haza! Csináljatok gyereket!
Micsoda?
Kérdezhetek valamit? Mégis mit szeretsz Micah-ban?
Hallod, annyi mindent szeretek benne. De főleg a látásmódját.
Hozzám hasonlóan szemléli a világot.
Mindketten egyetértünk abban,
hogy az élet kaotikus,
és a lehető legtöbbet kell kihoznunk abból, amink van.
És ezt imádom.
Az is tetszik, hogy nem elemez túl mindent, mint én.
Szóval igazán örömet okoz nekem.
Teljesíti, ami alapvetően elvárható a tökéletes nőtől.
Nekem úgy tűnik, hogy ő segít elérni azt, amire vágysz az életben.
Ez tetszik.
Szerintem Micah bárhová követne téged.
Vicces. Amúgy nagyon aranyos.
Ha átmegyek egy másik szobába, megkérdezi, hogy hiányzott-e.
- Miért? - Szüksége van a megerősítésre.
- Ami számodra jó jel. - Naná.
- Rajong érted. - Igen.
- Te nehezen fejezed ki az érdeklődésedet. - Így van. Aha.
- Többet igényel. - Igen.
Mondtam, hogy szeretem, de számomra ez nem jön annyira…
Mindenki arra vágyik, hogy értékeljék.
Irinával kapcsolatban ez volt a durva.
A kapszulában azt éreztette velem, hogy megbecsül.
A való világban viszont ennek a szöges ellentéte volt.
- Aha. - Pontosan.
Szóval szerintem éreztesd vele, hogy miért vagy hálás,
és mit szeretsz benne, mert ez fontos. Mindennap tedd meg!
Komolyan, nemcsak hetente egyszer.
Hanem mindennap. Ne gondolj nagy gesztusokra!
Mindenkinek jólesik hallani, hogy miért szeretik.
Tényleg úgy gondolom, hogy szeretem. Úgy gondolom.
- Jó csajt szedtél össze. - Igen.
- Kezdesz ragaszkodni hozzá? - Igen, egyre jobban.
Amikor veletek lógtam, úgy tűnt.
Végül is beszéltél Bliss-szel, igaz?
Aha.
Az a durva, hogy megvan közöttünk a kémia.
- Komolyan. Érezhető volt. - Tényleg?
- Teljesen meglepett. - Értem.
Nyilván az érzelmi kötődés is közrejátszott.
Persze, elméletileg.
De amikor találkoztunk, az teljesen más érzés volt.
Tényleg? Milyen értelemben?
- Blissben minden megvan. - Oké.
Szóval most itt tartok fejben.
Milliónyi lány van még a világon.
De ha egy ponton tényleg meg akarsz állapodni,
ha az ember erre vágyik, és én erre vágyom…
Ha az ember erre vágyik, választania kell valakit.
Mi az ára annak, ha mindig valaki jobbra várunk?
Vagy annak, hogy folyton váltunk?
- Mindig továbbállunk egy jobb miatt. - Igen.
- Mi ennek az ára? - Értem.
Úgy érzem, hogy nekem ezzel a kérdéssel kellett szembesülnöm.
Feleséget akarok, gyerekeket. Valakit, aki mellettem áll,
és segít megváltani a világot.
Értem. Ez jól hangzik.
Végül le kell cövekelnünk valaki mellett, akivel leélnénk az életünket.
Tudnunk kell, mi számít igazán.
És hát…
Blissben minden megvan, ami számít.
Aha. Értem, haver.
MARKETINGMENEDZSER
CÉGTULAJDONOS
Szia, te dinka!
Örülök, hogy látlak. Szia!
- Szia! - Hogy vagy?
- Jól, és te? - Én is.
Találkoztál már a családjával?
- Pauléval? Még nem. - Aha.
- Hogy álltok az esküvőszervezéssel? - Már elkezdtük.
Igen. Nagyon izgalmas. Szerintem jók vagyunk együtt.
De tudod, nem nagyon tudtam feldolgozni azt, ami a mexikói nyaralás végén történt.
Tudod, elég szar volt, amikor közölted,
hogy mit gondolsz a vőlegényemről.
- Eléggé lehúzott az életről. - Értem. Aha.
Paul azt mondta, hogy nem akarta megemlíteni,
de a medencében hozzáértél, meg minden.
És én erről semmit sem tudtam.
Szerinted hogy esett ez azok után, hogy én mindig megvédtelek a lányok előtt?
Nem volt kivel beszélned. Én kiálltam érted.
Mindig támogattalak. Azt mondtam, jó ember vagy. Sosem hagytalak cserben.
Most akkor én voltam a hülye, aki nem vette észre az intő jeleket,
vagy ez csak egy félreértés volt?
Én amúgy nagyon kedvellek.
Nem akarnám, hogy azt érezd, hogy megpróbáltalak átejteni.
Ez tök rossz érzés.
Beismerem, tényleg így történt. Elég alattomos dolog volt.
- Az volt. - Paul viszont…
Jobban vonzódtam hozzá, mint Zackhez.
Paul nagyon vonzó. Most őszintén. Kurvára irigyellek, jó?
De tudom, kissé kacér voltam vele.
- Nekem fel sem tűnt. Nem kellett volna… - Vonzódtál hozzá.
Csakhogy ez az egész kísérlet pont nem erről szólt.
A kapszulában nem vonzódtál Paulhoz, de mivel kiderült, hogy dögös…
- Ne már! - Őszinte leszek.
Úgy éreztem, lehetne köztünk valami. Lehetett volna valami.
Elgondolkodtattál. „Van, amiről nem tudok? Kérjem számon Pault?”
Amikor ránéztem a repülőtéren, fejbe akartam vágni.
Annyira váratlanul ért.
És nem akarom, hogy valaki, akit a legjobb barátomnak tartok,
kételyeket ébresszen bennem azzal kapcsolatban, akihez hozzá fogok menni.
Értem.
Nem kell aggódnod amiatt, amit Paul iránt érzek.
Leszarom, tudom, hogy őt nem érdekled.
Engem a barátságunk aggaszt. Ami kettőnk között van.
Ha továbbra is jóban leszünk, és hozzámegyek ehhez az emberhez,
lóghatunk még együtt? Nem kell majd stresszelnem?
Ha berúgsz, rá fogsz hajtani?
Nem hiszem, hogy valaha is lépnék. Ha igen, Paullal állíttatnám le magam.
Nem láttam azóta. És nem úgy tűnik, mintha ő kíváncsi lenne rám.
Nem az.
TIZENKILENC NAP AZ ESKÜVŐKIG
MARKETINGMENEDZSER
- Jó reggelt! - Szia!
Kaja!
Palacsintát sütsz?
- Oké. - Igen. Van palacsinta…
Itt látok egy kis gyümölcsmaradékot. Vagyis biztos van lekvár is.
- Kompót. - Kompót!
Epres-málnás kompót.
Mázlista vagyok! Úristen!
Az, hogy tök korán keltél, hogy csinálhass nekem reggelit…
- Még a piacra is elmentem! - A mindenit! Ez igen.
Alig várom, hogy benyomjam.
Hűha! Mintha egy étteremben lennék!
Ez nagyon kedves tőled, köszönöm.
Jó étvágyat!
- De te is eszel, ugye? - Naná.
Basszus, de finom!
Ez jobb az étterminél!
- Jobb bizony! - Oké.
Én mondtam, kislány.
Ha mindennap ez lesz, 200 kilót fogok hízni.
- Mázlista vagyok. - Az vagy.
Sosem hittem volna, hogy egy nap a vőlegényem mellett ébredek.
Azt meg pláne nem, hogy főzni is fog nekem.
Ehhez nem vagyok hozzászokva. Még sosem volt részem a szerelemben.
Szóval ez totál új élmény a számomra.
Még a tányérra is kiszedte nekem.
Ha valaki főz, nem vacakol a tányér összeállításával.
De Marshall igen, csak asztalhoz kellett ülnöm.
És ez nagyon különleges volt a számomra, jólesett.
Még sosem bántak velem így.
Ha gondolod, menj nyugodtan! Én elpakolok.
- Már zuhanyoztam. - Szerintem repetázom.
Tényleg?
Kérsz még?
- Finom volt! - Örülök, hogy ízlett.
- Le vagyok nyűgözve. - És ez még nem minden!
Le vagyok nyűgözve.
Én félek. Te hogy érzed magad?
Én próbálok kevésbé izgulni.
Nem mindennapi helyzetben vagyunk.
Az biztos.
És szerintem érthető lenne a szüleink részéről,
ha nem lennének ettől
elragadtatva.
Igen, világos.
Még mi sem dolgoztuk ezt fel igazán.
Aha.
Tudod?
- Mi a baj? - Semmi.
- Oké. - Úgy érzem, kezdem átvenni a feszkódat.
- Pedig próbálnám lazán felfogni. - Erről szól a házasság.
Nem igazán avattam be az apámat, hogy miről is fog szólni ez a kísérlet.
Szóval elképzelhető, hogy meg fog döbbenni.
Hogy támogatni fogja-e, hogy két hét múlva összeházasodjunk?
Nem tudom.
- Tudod, hogy hívják? - Fogalmam sincs.
Charlie-nak.
Szuper. Charles.
- A Charlie-t használja. - Jó. Apámat is így hívják.
Hát persze.
Mi az?
Semmit. Csak kicsit befeszültem.
- Remélem, jól fog menni. - Én is.
- Apám már volt házas. Hosszú ideig. - Értem.
Tudni fogja, hogy mit kell kérdeznie.
Te tudod, hogy miért így házasodunk össze, nem?
Ha rákérdez, magyarázd el, hogy ez miért különleges!
Ennyi az egész.
Csak mondd el, mit érzel!
Minél jobban stresszelünk, annál inkább belelovaljuk magunkat,
hogy mi alakulhat rosszul.
Minél nyugodtabbak vagyunk, annál nyugodtabb lesz ő is.
Jók ezek a Kwame-féle kioktatások.
- Te gyakrabban oktatsz ki engem. - Azt kétlem.
Ó, hékás!
Te elég gyakran kioktatsz engem.
- Te többször csinálod. - Nem.
Szerintem most mindketten feszültek vagyunk.
De nekem kell bedobnom magam.
Nem feltétlenül. Közösen kell bedobnunk magunkat.
Jó, de én akarok beházasodni a családotokba. Ő pedig…
Nyilván, ez is igaz. Ugyanakkor összekötjük az életünket.
Persze. Világos.
De együtt fog értékelni kettőnket.
Oké.
Nem tudhatjuk, hogy mi vár ránk. Nem tudjuk, hogy fognak reagálni.
Már korábban is találkozott a pasijaimmal.
A pasijaiddal?
- Oké. Adom. - Az apám szereti próbára tenni a fiúkat.
De egyik korábbi exemmel sem volt egyértelműen ellenséges,
legalábbis nem előttem.
Ugyanakkor szerintem…
egyiküket sem fogadta volna el jövendőbelimnek.
Érthető.
Volt olyan, akit te elfogadtál volna?
- Én? - Igen.
Nem.
- Szuper. Engem elfogadnál? - Igen.
Jól van. Akkor nincs semmi gond. Ez jó irány.
Ezek szerint előnnyel indulok a korábbi fiúidhoz képest, nem?
Úristen!
Úristen.
Hé.
Elhiszed, hogy menni fog ez nekem?
Igen.
Akkor bízz bennem!
A feliratot fordította: Varga Fruzsina