19 DANA DO VJENČANJA
Pa da vidimo.
-Bok! -Bok, tata.
Chelsea, kako si?
Dobro sam. Hvala što si došao.
Ajme meni.
-Pozdrav. -Tata, ovo je Kwame.
-Bok. -Moj tata Charlie.
-Charlie. -Drago mi je.
I meni je drago.
-Dobro. -Uđi.
Sjedni, tata.
Oboje smo dobili priliku
sudjelovati u društvenom ljubavnom eksperimentu.
Bili smo na spoju s mnogo ljudi, nismo ih vidjeli.
Cilj je s nekim podijeliti svoje dubinske vrijednosti.
Izlažeš se, ranjiv si, govoriš o svome životu, o svome putu.
Je li moguće povezati se onkraj tjelesnoga?
-I povezali smo se. -Sve je sjelo.
Bavimo se pitanjem je li ljubav slijepa.
Možeš li se na neviđeno zaljubiti?
Na neviđeno smo se zaljubili.
I na kraju me
zaprosio.
Dobro.
I pristala sam.
Ma daj!
Pa to je zbilja nešto posebno!
-Baš mi je drago, dušo. -Hvala, tata.
Ajme, pa to je zbilja fantastično.
-Da. -Da.
Vrag me odnio.
Šokirana sam.
Dobro, ljudi, idemo jesti.
Zbilja se nadam da će ostatak obitelji prihvatiti Kwamea
i razumjeti našu povezanost i naš odnos.
Baš kao moj tata.
Portland i Seattle. Kako će to ići?
Planiramo ovdje biti nekoliko godina.
A dalje, tko zna?
-Puno varijabli, puno truda. -Da.
Ali…
Ali život je prekratak. Bolje ga je dijeliti s nekim.
-Da. -Da, imaš partnera.
-Da.
Čini mi se da odobravate to što imamo.
Htio sam vas pitati imam li vaš blagoslov za daljnje korake.
Apsolutno.
-Baš mi je jako drago. -Hvala, tata.
-Hvala. -Da.
-Volimo te, tata. Baš ti hvala. -Živjeli!
Baš mi je jako drago.
Hvala, tata.
Dobro si prošao s Chelsea. Ispričat ću ti nešto.
-Dobro… -Dobro sam prošao.
-Jeftino sam prošao. -Ma!
Dobro si prošao s mojom kćeri.
Rasprodaja!
Jako te volim, Kwame. Dam ti je za 75 % manje.
BRAK NASLIJEPO
17 DANA DO VJENČANJA
-Kakav je bio let? -Super.
Nije bio predug?
Nije. Ili sam puna adrenalina ili…
Nisam se bojala, bilo je zabavno.
Nije bilo turbulencija, ničega.
Veselim se što će Micah upoznati mamu.
Danas je doletjela iz New Orleansa.
-Jedva čekam da upoznaš Micu. -Jedva čekam!
Mama i ja nismo puno razgovarali o Mici.
Htio sam da sama stekne dojam. Nadam se da će joj se svidjeti.
Što te najviše privuklo?
Na početku intuitivni osjećaj.
Ne mogu sa svima razgovarati, kao što ti možeš.
Znao sam da imamo nešto posebno ako mogu onako s njom razgovarati.
Aha.
Pozdrav! Bok.
Bok!
Baš mi je drago.
-Tako si lijepa! -Slatki ste.
-Možda se rasplačem. A ne plačem baš. -Tako se veselim!
-Sjedni. -Intenzivno.
Imamo istu kosu.
-Da. -Oh!
Ajme.
Da napravim mjesta.
Krasno!
Ne mogu vjerovati da si se zaručio.
Da.
Jako dugo to priželjkujem za njega.
On je zbilja tako draga duša.
-Teško je to zamisliti, ha? -Da.
Da.
Zato što sam ja mama. Previše ga štitim.
Nisam znala kako ovo početi. Pravnica sam.
Kod kuće imam veliko pleme.
On je mali Isus u obitelji, prvorođenac.
Čim je rekao da je upoznao neku Micu, bacili smo se na posao.
Rekla sam kako mislim da smo našli Micu na internetu, ali nije sigurno.
Pitali su što sam doznala. Da ti se tata zove Paul.
Živi u Mobileu, mama je divna kršćanka i vodi vrtić.
-Što još želite znati? -Ajme meni!
Da.
Sve to samo po imenu?
-Samo po imenu. -Ajme, preludo.
Što ti se odmah na početku svidjelo kod Paula?
Da.
Odmah smo spomenuli putovanja i svoje viđenje života.
Mislim da sam tada prvi put pomislila kako je Paul uzbudljiv.
Po tome sam nekako vidjela što želi u životu, kakvu budućnost.
Pomislila sam kako sve slično vidimo.
Veoma smo različiti.
-Ja pazim na frizuru, šminku. -Kao ja.
Da. Ali on me nekako prizemljuje.
Mislim da se zajedno baš uravnotežujemo.
Sviđa mi se kako se zbog njega ponašam, što osjećam. Daje mi sigurnost.
Mislim da baš uživamo zajedno.
I kad ne razgovaramo.
Sjećam se kad si jutros pitao gdje sam. Dolje, rekoh. Pa si rekao da ti falim.
Divno.
Mislim da si zbilja savršeno odgovarate.
Meni sve odlično ide na poslu.
U toj smo dobi. I nemam druge, jasno.
Mislim da smo spremni.
Nisam te još takvog vidjela. Zato…
Kako to?
Da je sretan i zaljubljen.
Dosad nije bilo ni potencijalnih zaručnica.
Ne baš.
Zato je ovo velika stvar.
Znam. Veselim se. I sad kad vas vidim, nekako ga još više volim.
Ne znam zašto. Mislim da vidim zabavan život pred sobom.
Divna je. Vidim zašto je tebi divna.
-Znao sam. -Ajme, baš ste dragi.
Zbilja to ozbiljno kažem.
Sretna sam što smo Paulova mama i ja tako slične.
Nikad nisam vidjela tako dragu ženu.
Bilo mi se jako lako povezati s njom.
Oduvijek zapravo želim širu obitelj s kojom sam bliska.
Rekla bih da ona i ja možemo postati dobre prijateljice.
Da nećemo biti samo snaha i svekrva.
Jako mi je drago što ste nam došli.
Čudno je to. Paul i ja puno smo puta rekli
kako smo veoma drukčiji i čudili ste što se privlačimo. No eto.
Ženi se svojom mamom.
Vi ste tako slične.
Baš mi je drago što to kaže. Ajme.
Ako nas podržavaš, sretan sam.
Potpuno. Oprosti, ali jedva sam čekala ovaj dan.
Ajme.
-Još si simpatičnija uživo. -Baš mi je drago.
Drago mi je što sam prošla provjeru. To bi mi bio velik minus.
BRETTOV STAN
Dobro došla!
Dobro!
Izgleda dobro.
Dakle…
Je li ovo moj budući dom? Ovamo bih se doselila?
-Da. -Koliko cipela!
Tiffany živi s cimericom. Danas gledamo moj stan.
Da vidi bi li u njemu htjela živjeti.
A moje cipele?
Kupit ćemo još kutija.
Najviše me plaši pomisao na to
kako će sve ići kad donese svoje stvari.
Kako ćemo to spojiti.
To je usisavač?
Da, to je to.
-Što je to? -Za VR.
Pokazat ću ti još nešto super.
Što?
Aplikacija svime upravlja.
Brette!
Ne moraš primiti, straga je držač.
Samo…
-Gdje je smeće? -Tu.
Sve je napredna tehnologija. Buržuj Brett.
-Radi učinkovitosti. -Dobro.
Spavaća soba.
-Lijepo! -Ništa ludo.
Tako si uredan!
-Ne baš tako jako. -Uredan si.
-Ma vidi. -Nije baš takav red.
Još cipela, da.
Dobro. Dakle, imaš samo dva ormara?
-Da. -Onaj sa…
-S opremom za fotografiju. -I ovaj.
Dakle, ormari bi bili mali
problem.
Čak i prostor za računala.
Gdje bih radila? Stol bi bio ovdje?
Ako ti se sviđa ova zgrada,
mogu se preseliti u veći stan.
-Dobro. -Dvosobni ili trosobni.
No, to je to.
-Sviđa mi se. -To je taj prostor.
Moglo bi biti dobro.
Moglo bi.
Baš se veselim što ću se doseliti.
-Bojiš li se? -Ne.
Kada to kažem, to te ne plaši?
Ne. Baš naprotiv. Jako sam dugo sam.
-Da. -Zapravo se baš veselim.
Mogla bih ovdje živjeti.
To želim čuti.
ZACKOV STAN
-Bok. -Hej.
-Kako si? -Dobro.
-Drago mi je što te vidim. -I meni.
Na prvom spoju uživo Bliss i ja imali smo jaku kemiju.
Nisam očekivao tako jaku povezanost.
Već znam da psihički i emocionalni dio imamo.
Evo slike sa sovama. Tko ju je naslikao?
-Je li slika ili grafika? -Lokalni slikar iz Seattlea.
Super je.
Mislim da ne kujem baš željezo dok je vruće.
Ali zbilja želim što više vremena provesti s Bliss.
Jer, kad smo zajedno,
dobro nam je.
I kad si u nekoga zaljubljen, moraš to izraziti.
Mogu li pomoći?
Možeš gljivama dodati malo maslaca i soli i papra.
Čudno. Jako volim peći.
-Ali kuhati… -Zbilja?
-Trebam konkretne upute. -Ja volim kuhati.
Koliko maslaca?
Samo malo.
-Vidiš razliku? -Koliko? Ovoliko?
-Samo slušaj svoj instinkt, tako bih ja. -Dobro.
Voljela bih ići na tečaj kuhanja i svašta naučiti.
Bilo bi zabavno da idemo zajedno.
Je li? Vidjet ćemo.
-O, ne. Dogodila se katastrofa. -Što?
Jedan odrezak.
Vrećica se otvorila, propao je.
Taj je tvoj, je li?
Dobro je što imamo još jedan.
Nadajmo se da se nije otvorio.
Jest ćemo čudne odreske.
Ne, oba su propala.
Zbilja? O, ne.
Da. Čovječe!
O, ne! To je znak.
-Idem kući. -Kakva katastrofa.
Ne mogu ti reći koliko sam jadan.
Nema veze, sve je u redu. Katkad život bude tako glup.
-Znam. -U redu je.
Jest ćemo mrkve i gljive.
I račiće. Kakva sramota!
-U redu je. -Ma…
-Baš sramota. -Ma nije.
Bez brige.
Sigurno su ti se događale veće sramote.
Da. Bar imamo račiće.
I jedno drugo, zar ne?
Ne znam.
Vidjet ćemo.
Jako mi je drago da ima previše račića.
-Da. -Dobar rezervni plan.
-Ovo izgleda kao kompletan obrok. -Da, izgleda.
Reci kako ti se sviđaju mrkve.
-Dobro. -Iskreno.
Što kažeš?
Mrkve mi se jako sviđaju.
-Kušao sam kozji sir na račiću. -Ide sa svime.
-Sa sladoledom ne baš. -Ne?
Nisi jeo sladoled s kozjim sirom?
-To zvuči odvratno. -Molim?
-Nisam jeo. -Odlično je.
Znam da sam čudna. Dobro znam.
-Da? -Da.
Ja sam vjerojatno malo čudniji.
Da, vjerojatno.
Jesi li vidjela spavaću?
-Nisam. -Poslije ću ti pokazati.
-Iza ugla je. -Dobro, tu je.
Dakle, kad… Imam senzore pokreta.
-Zašto? -Aktiviraju zvukove.
-Kad otvoriš sobu. -Zašto? Kakve zvukove?
-Jer je to super. -Super je? Da, čudniji si.
Znam.
Htio sam pjesmu iz Harryja Pottera kad otvoriš sobu.
Dobro, može.
-Mislio sam da bi to bilo fora. -I je.
-No… -Haljina ti je lijepa.
Hvala ti.
-Što? -Ne znam.
Volim te gledati.
Mislim da je sasvim dobro ispalo s obzirom na količinu katastrofa.
Misliš na nas ili na hranu?
Vjerojatno na oboje. To je metafora našeg odnosa.
-Prilično je točna, zar ne? -Da.
To se ne smije nastaviti. Ako mi nastavimo, ne smije.
Jedanput si sjebao stvar, zaprosio pogrešnu.
Dalje ćemo vidjeti.
Žao mi je.
Ne znam, sve je u redu, valjda.
Ali ipak te moram malo mučiti.
Nije normalno družiti se s nekim tko te odbacio
i zaručio se s drugom, tako da…
Katkad ću te malo mučiti.
To je fer, zaslužio sam.
-Spremna za desert? -Jesam.
Malo oklijevam oko svega jer mi je zbilja slomio srce.
Svakako sam oprezna.
Ali imamo tu vibru,
tu kemiju, vraćaju mi se svi osjećaji.
-Dođi malo. -Što je?
Da malo zaplešemo.
-Je li? -Da vježbamo.
Dobro.
Jedan.
-Opusti ruke, malo si napeta. -Nisam opuštena?
Malo si napeta.
Zapravo zbilja želim pokušati s njim. Zato što ga jako volim.
Tjelesna je strana svakako važna.
Ali ako postavljamo pitanje je li se moguće na neviđeno zaljubiti,
apsolutno je moguće.
Druga ruka.
Ma vidi, već si prava plesačica.
-Jesi li se ikad naginjala? -Ovo nije odjeća za to.
15 DANA DO VJENČANJA
PORTLAND, OREGON
KWAMEOV STAN
Spremna?
Jesam.
Bože mili! Šalim se.
Baš je lijepo.
Dobro došla u moju tvrđavu samoće. Živim u Portlandu u Oregonu.
Dva i pol do tri sata vožnje.
Došao sam po neke svoje stvari.
Najvažnije su stvari za posao, ali uzet ću i odjeću i Xbox.
Uzet ću sve
zbog čega ću se zbilja osjećati kao da sada živim sa zaručnicom.
Vidi hladnjak.
-Odlično. -Pun je…
Znaš začiniti život.
-Nije strašno. -Dobro mi ide.
Na podu je malo odjeće.
Pakirao sam se.
Trčao sam i sve bacao. Ne osuđuj me!
-Moj krevet. -Aha.
U njemu spavam rijetko.
-Ma daj, spavaš tu? -Na kauču, uglavnom.
Probudiš se i napraviš osam koraka do stola.
I počneš raditi.
I manje.
Mjesto na kojem nema čarolije.
To je…
Možemo otvoriti, ali pazi što želiš.
-Otvorimo. -Ima tu svačega.
-Daj da zavirim. -Aha.
I ja imam isti lubrikant.
Neki put pomislim da smo potpuno isti.
Mislila sam da će mi neurednost smetati više.
Uglavnom zna gdje je sve.
I…
Mislim, čovjek mi je slagao donje rublje, grudnjake i čarape.
Složio ih je kad je spremao oprano rublje.
Složio mi je ladicu s donjim rubljem.
Presladak je.
Ima to u sebi.
Imamo losion tu.
Gospođo.
Samački stan. Losion i ručnik.
Ma…
Na metar razmaka.
Ma daj, zar bih… Daj.
Ma bravo, baš mi je drago.
Ovo je udobno.
-Misliš da je kauč upotrebljiv? -Da.
-Fantastično. Zadržimo kauč. -Dobro.
-Baš je lijepo ovdje. -Jest.
Baš je zakon.
Baš volim Portland.
Volim ga. Nije mi se problem preseliti.
Ali ovo je moj dom.
-Baš je lijepo ovdje, ljubi. -Da.
Jako mi se sviđa.
Poželiš li se preseliti u Portland?
Ne, ne poželim.
Da.
Znaš?
Zbilja mislim da ćemo biti u Seattleu, bez obzira na sve.
Moja obitelj je ondje, oni su mi važni.
Ne radim kod kuće.
A Kwame radi kod kuće. To ima smisla.
Ovdje zbilja nalazim mir.
-Znaš? Tako da… -Da.
To je dobro.
-Dom treba biti takav. -Da.
To želim, takav je moj dom.
I želim da naš budući dom bude takav.
Da.
U Seattleu nemam prijatelja.
U Portlandu igram nogomet četiri puta na tjedan. Čak pet.
Imam trkaću stazu, svaki dan njome trčim.
Katkad sam previše sklon kompromisu. Želim spojiti naše svjetove.
Trebat će vremena za to
da sve ima smisla.
SEATTLE, WASHINGTON
Umak od avokada, umak od sira.
Hoćeš umak od sira?
-Ne volim ga baš. -Sestra je vegetarijanka.
Da vidim pizzu.
Užasno sam napeta. Ne znam, čovječe.
Ne znam. Mislim da ne mogu. Zbilja sam jako napeta.
-Zbog čega? -Jako sam napeta.
To je velik zalogaj.
Bojiš ih se upoznati?
Ne, to mi nije problem.
Ali napeta sam zbog svega.
Velik zalogaj.
-Trebam malo vremena. -Dobro.
Mogu ti dati vremena. Možemo se prvo prošetati.
Ne, u redu je. Možemo odmah početi.
Puno bih više volio
da si opuštena nego da te dovedem u položaj…
Opuštena sam sada.
Dobro.
Još sam više pod stresom zbog tvoje energije.
Dobro, idem…
Idem popiti Colu i smiješiti se.
-Cola i smiješak? -Da.
-Može. -Super.
Zapalit ću i ovu svijeću.
Jackie često muče razne misli.
I zna dugo ostati loše raspoložena.
Dulje nego što bih volio.
Ali to ne ovisi o meni. Ja samo mirno čekam da prođe.
Čekam da procesuira svoje osjećaje. Zato što mogu to učiniti za nju.
Moram o puno toga razmisliti.
O puno toga.
Zato što moja obitelj
ovo zapravo
ne podupire sto posto.
Moram se pobrinuti da sve bude u redu.
-Da. -A moja odluka na to utječe.
Kada dam odgovor, moram znati da prihvaćam
sve što iz njega slijedi.
Apsolutno.
Moram biti sigurna da neću povrijediti ljude koje volim.
Kažu da je obitelj vječna. Znaš.
Da kod kuće nikad ne stradaš. Ali…
Oni mene sada povrjeđuju.
Ali vrijeme je da se potrudim i učinim ono što moram kao odrasla osoba.
Ne mogu stalno živjeti kako obitelj želi, ne živjeti svoj život.
Pod stresom sam, sve me odjednom salijeće.
Sada samo radim sve što bih trebala, a zapravo nisam u tome.
Mama nije zadovoljna što sudjelujem u eksperimentu.
Nije zadovoljna što je brak tako brzo.
To me pogađa.
I onda još danas upoznajem obitelj.
A ne osjećam se najbolje.
Hej! Bok, Zoe! Kako si, mala moja?
Cijeli dan te čekam. Kako si, mila?
Bok, ujo Marsh.
Bok, Morg.
Kako si mi?
Lijepa si.
Ali moram izgledati sretno. Zato što i jesam sretna.
Ali u ovome trenutku sve se oko mene ruši.
I samo trebam malo odmora.
Gle tko je to. Pozdravi Jackie.
-Bok, Jackie. -Bok!
Ajme, kako si slatka!
Jako mi je drago.
Baš mi je drago.
Ovo je Ryan.
-Bok. -Drago mi je, kako si?
Dobro, a ti?
Jako si lijepa.
Hvala.
-Jeste li gladni? -Da!
Imamo pizzu!
Što želiš? Krastavac?
Sve.
Jest ćemo!
Znam gdje se dobro jede. Samo jedemo.
Jedemo vam mi.
Tako ste se povezali? Kako?
-Da, to želim čuti. -Sve želim znati.
-Od početka. -Da, kako smo se povezali?
Dobro. Od prvoga dana znao sam da je to ona.
Bilo nas je 15 sa svake strane, išli smo na spojeve sa svima.
Jedan za drugim.
To mi je teško palo, zato što sam znao da želim nju.
Nju ili nikoga drugog. Znate kakav sam.
-Da. -Znamo kakav je Marsh.
Jackie me nadahnjivala za pisanje.
Znate da teško pišem.
Prvi put u više godina pisao sam pjesme, shvaćate?
To mi je teško išlo, a ona je zapalila tu vatru u meni.
Nisam samo ja, kreativan si.
-Hvala ti. -Pjesme su bile divne.
Zbilja sam poslije svega puno bolji čovjek.
-Izgledaš puno sretnije. -Da, osjećam auru.
-Osjećam energiju. -Dobra je.
Jackie, je li i tebi bilo slično?
Naučio me kako da se ponašam zrelije.
Odlično zna slušati. Naučio me da nekad samo moram
procesuirati to što osjećam, a ne samo reagirati.
Da.
Još učim. Bit će loših dana.
Ali on me uvijek
nekako smiri, kaže da je uz mene.
I malo me pusti na miru.
Ako me to preplavi, želim biti sama.
On mi to omogući, a to trebam.
To nisu površne stvari, ozbiljne su.
-Brak je biblijska stvar, ozbiljna. -Tako je.
I želim biti najbolja verzija sebe kada kažem „da”.
I preko zida je sve bilo čarobno.
-Čarobno. -Da.
-Lijepo rečeno. -Da.
Nekako se spojite.
-Cijelo vrijeme se spajate. -Vidite nas.
Nešto posebno.
Znali smo da imamo nešto posebno.
Ne šali se, zbilja se zaljubio.
Čim smo ušli, osjetili smo njegovu divnu energiju.
Vidim da mu se ona jako sviđa i daje sve od sebe za nju
i za cijeli ovaj eksperiment.
Trudi se donijeti najbolje odluke,
mudro izabrati što će reći pred oltarom.
To je životna odluka.
Čini se da oboje to shvaćaju ozbiljno i znaju da je brak velika stvar.
Nadam se.
Zar ne?
Hvala što ste tako otvoreni.
Što mi dopuštate da uđem u obitelj i s njim sam.
Jako sam zahvalna.
Mislila sam da biste me mogli odbaciti, odgurnuti.
-Borba. -Zbilja.
Marshall je vrlo autentičan čovjek, osjećajan.
Znam da će zaprositi samo neku prekrasnu osobu.
Zato sam se veselila što ću te vidjeti i upoznati.
Onda, je li ljubav slijepa?
Da, rekla bih da jest.
Bome jest.
PAULOV STAN
Spremna?
Ajme meni.
Što kažeš?
To si točno ti.
REZIDUALNA ANALIZA
Ajme.
-Što kažeš na kaučeve? -Ajme.
Odakle ti?
Ovaj je iz oglasa, ovaj s ceste.
S ceste.
Ne šalim se.
Mislim da bih mogla postati i Paulova zaručnica i stilistica.
Ajme, tvoj mali radni prostor?
Da, to je moj ured.
-Mogla bi ovdje raditi? -Ne izgleda udobno.
-Nož? -Komplet noževa.
Zašto je nož na svakom stolu?
Bojim se.
Što očekuješ da će se dogoditi?
Maknula bih drvo raznih boja.
Novi stol, drugi kauč, TV, možda na zidu?
Paule.
To si očekivala ili je bolje?
Ne znam što sam očekivala.
Malo umjetnina, drugi okvir za krevet, sve treba promijeniti.
Nevjerojatno malen ormar. Zanimljivo.
Tu odjeću uglavnom nosim.
Odjeću koju nosiš držiš na komodi?
-Da je vidim. -Dobro.
-Paule. -Što je to?
-Je li to djedovo odijelo? -Da.
Zaboravi.
Paule, iz koje godine…
Ajme, dobit ću moždani.
U tome se osjećam kao da idem na pogreb.
Ostavimo to tu.
Da.
-Eklektičan ukus. -To ne prestaje.
Ajme, mislim da bi bilo dosta.
Ajme meni.
Onda, što kažeš?
To si ti. Da sam ušla u savršeno uređen stan, čudila bih se.
-Da. -Znaš?
Bi li mogla živjeti ovdje?
Kad bismo planirali ostati u Seattleu,
mislim da ne bih htjela živjeti ovdje.
Nema mjesta za rad. Trebamo bar dvije sobe.
Da imamo prostora. Osobito ako radiš kod kuće.
Ti ovdje imaš stan, ja imam stan ovdje i u Arizoni.
-Da. -Onda ne trebamo ovaj stan.
Dobar bi plan bio
biti ovdje i u Arizoni naizmjence.
Ne.
Šalim se, ali ne.
Ako pokušaš, u redu. Ali uzrujala bih se da ne pokušaš.
Da.
Molim e-poruku poslije ovog sastanka ako može.
O, ne, teško je odraditi teške razgovore.
Malo me zabrinjava što Paul ne želi Arizoni dati šansu.
Zbog posla mora biti u Seattleu, ovdje ima stan.
A ja imam i stan u Arizoni i malo sam ovdje, malo ondje.
Trebat ćemo smisliti gdje ćemo živjeti.
Čudno ga je gledati dok ozbiljno razgovaramo.
Kao da je netko drugi. Zapitam se tko je to.
Znate? Ali mislim da ćemo trebati
nešto smisliti i naći kompromis.
Ovaj je dio stresan.
Baš stresan. Sada se tako osjećam, a vjerojatno i ti.
Da.
PORTLAND, OREGON
Još nisam stigao razgovarati s mamom.
-Da. -Znaš?
Nisam siguran zna li, ali jednostavno ne reagira, ili što.
Mislim da nije to. Možda pomišljam…
Mislim, prilično sam u sve siguran.
Mislim si, sigurno će sve prihvatiti. Ali istodobno se i pitam hoće li.
Nije sitnica. Zovem opet.
Hoću li moći sudjelovati?
Želiš razgovarati s njom?
To je tvoja mama.
-Ne poznajem je. -Da.
Voljela bih je upoznati, jasno, ako bude prilika.
-Da. -I u pravom času.
Jasno da bih vas volio upoznati.
Ali ja trebam odraditi prvi razgovor.
Dobro.
Imaš malo vremena?
Htio sam ti reći da sam u eksperimentu našao nekoga.
Zove se Chelsea.
I…
Otišao sam korak dalje
i zaprosio sam je.
I zato sam ti htio
reći za to iskustvo i sve što se dogodilo.
Ljutiš se?
Dobro, mama. Hvala na iskrenosti, kao obično.
Mami je teško iznenada se u tome naći. Neću reći da se ne slažem.
Tako da te razumijem.
Poštujem to, ali mislim da trebamo…
Trebamo opet o tome razgovarati. Bok.
Nije dobro prošlo.
Mama mi je jako važna u životu.
Rekla je
da kao majka,
kao žena koja bi
od mene očekivala nešto više,
ne misli da sam dobro postupio.
Misli da nisam pametno postupio.
I da…
ne može reći da joj je drago.
To je malo teško čuti.
-Znaš. -Da. Jako mi je žao. To je…
Da. Mislim…
Slama srce, zbilja.
Mislim, rekao sam joj.
Da treba shvatiti da sam u životu donosio dobre odluke.
Prihvaćao sam sve neuspjehe da bih došao do uspjeha.
Zato zbilja mislim da dobro biram.
I mislim da sam i sada dobro izabrao.
Tako da…
Dalje možemo ići samo uzbrdo.
-Dalje može biti samo bolje. -Žao mi je.
To sigurno boli.
Da.
-Danas ti kuhaš? -Da.
Moram se malo potruditi.
-Gdje si naučila kuhati? -Food Network.
-Zbilja? -I od mame.
Nadam se da ti neće smetati da gledam.
Ovo je moje prvo jelo za tebe. Da, malo imam tremu.
Bez pritiska. Imam potpuno povjerenje.
-Da? Dobro. -U tvoje kuhanje.
Dobro.
Brette, razmišljala sam.
Za koliko je vjenčanje? Za dva tjedna.
-Luda pomisao, zar ne? -Znam.
Pokušavam zamisliti kako bismo živjeli.
Živim ugodno, zadovoljna sam
time koliko trošim i zarađujem.
A ti? Misliš li da si preopterećen?
Ne.
-Ne? -Jako sam jednostavna osoba.
Je li?
-U čemu? -Izgledaš jako sumnjičavo.
Jako se lijepo oblačiš. Znam da to nije jeftino.
Pogledala sam ti ormar.
I zaključila da jako puno trošiš na to.
Neću lagati. Da, imam neke stvari
na koje ću potrošiti, naravno.
Koliko si najviše dao za nešto?
Rekao bih…
Najskuplja stvar koju sam kupio, a nije tehnologija…
Jer to je uvijek skupo.
Imam skupu prtljagu.
Koliko si platio?
Ručna prtljaga, ne, veliki kofer.
Tisuću dvjesto?
Brette, ma ne!
Zafrkavaš! Kofer!
Ali trajat će.
-Nadam se. -I lijep je.
Buržuj Brett.
Također si kreativan.
Imaš jako dobar stil i jako dobar ukus.
Samo bih voljela da je unutar proračuna koji mogu zamisliti.
Ovako. Ne moram znati na što sve trošiš.
Ako plaćaš račune.
I, iskreno, ne želim da mi netko govori
kako da trošim, jer već dobro živim.
Što se računa tiče,
ne moramo sve dijeliti po pola.
Mogu ja plaćati 75 %.
-Ili 60:40. -Da.
-Što li već.
Bude li, znaš, koji račun,
ne znam, stanarina, hipoteka ili nešto…
Ako želimo zajedno to plaćati
da izbjegnemo plaćanje umjesto drugog i vraćanje…
-Kao da smo cimeri. -Da.
Platim umjesto tebe,
onda te gledam i pitam kad ćeš vratiti dug.
-Brzo želim nešto preko Venma. -Da.
Ne želim ništa tražiti preko Venma.
-Ajme, znam. -Od žene, za otplatu hipoteke.
Mislim da to ne bih volio.
Usput rečeno, sve ti gori.
Pa, zato što…
14 DANA DO VJENČANJA
-Bar se sunce pokazalo. -Malo.
-Da. -Naš nepostojeći pilot…
Nepostojeći pilot.
-Nepostojeći kapetan. -Ludo. Kao da je tu neki gremlin.
-Gremlin? -Znaš, iz…
Znam.
Ne znam jesam li se tada rodila. Ali gledala sam u nekom času.
Što su ono prije nego što postanu gremlini?
Ne znam. Ali ako ih zaliješ vodom, razmnažaju se u još čudovišta.
Ako ih zaliješ vodom iza određenog…
Poslije ponoći, postanu gremlini. Tako nekako.
Pretvore se u slatke dlakavce. Kao Furbo.
Jesi li to imao? Ne, ne zove se tako.
Furby.
-Furby, da! -Da.
-Bili su mi super. -Bili su jadni.
-Totalno precijenjeni. -Baš.
Pametan UI u plišancu.
Znam.
-Nije bilo pametno. -Nije.
Smiješno, kao oni mali… Digitalni…
Kako su se ono zvali?
-Digitalni ljubimci. -Da.
Jadno u usporedbi sa sadašnjim igračkama.
Ali plišanci su uvijek u modi.
-Ne voliš ananas? -To mi je najdraže voće.
-Od svega voća. -Ne znam izabrati jedno.
-Sve je fino. -Ananas, maline, mango.
Mango? Zbilja na kraju?
Meni bi mango bio prvi.
Ja bih rekla mango, ananas, maline.
Pečem super tortu od čokolade i malina.
Zvuči prefino.
Da. S džemom od maline.
-To je meditativno. -Ne volim džem.
-Zbilja? -Ne.
Nisi želio žele i maslac od kikirikija?
Ja to obožavam.
Namjerno si rekla želio i žele? Presmiješno.
Nisam se htjela toliko šaliti, ali jesam.
Baš mi je drago.
Primila bih te za ruku, ali moram držati brod. Pratim pravila.
Jedna ruka na brodu, jedna na piću.
Mislim da se ti puno više bojiš nego ja.
-Samo nisam htio da padneš. -Drag si.
-Je li mi ruka hladna? -Je.
Svi su topliji od mene, ali i ja sam tanje obučena.
Kako znaš je li netko hladniji?
Topli su ti, uvijek znaš tko je topao.
Bizarno iskustvo za mene. I ne sviđa mi se. Jer si hladan.
Znam kako je drugima kad sam hladna.
-Tjeraju me od sebe. -Daj mi svoju toplinu.
Dat ću ti malo.
-Htio si uloviti sunce? -Jesam.
Samo nemoj pasti.
Baš mi je drago što si tu.
-Šešir bi ti mogao odletjeti. -Zašto?
Ne sviđa mi se, blokira poljupce.
Htio bih doći do tih punih usnica.
-Moraš se potruditi. -Trudit ću se.
Dobro.
Smrzavaš se?
Hoćeš deku ili nešto?
Možemo ih pitati.
Tražiti deku.
Želiš mi doći blizu i ukrasti toplinu.
Nemam ti što dati!
-Hoćeš mi popraviti frizuru? -Dobra je.
Dobra je. Ide kako ide. Dobro je.
Koga bi izabrala da bilo koga možeš upoznati?
-Živog? -Da.
-Opru, mislim. -Opru? Winfrey?
Veoma je moćna žena. A ti?
Tvoje roditelje.
To si isplanirao. Baš si sladunjav.
Moja mama je divna, mislim da sam ti to rekla.
I moj tata je na svoj način divan.
Što radiš?
Bliss, ti si sve što cijeli život tražim.
Prelijepa si, inteligentna.
Ambiciozna.
Obzirna.
Kad sam s tobom, preplavi me toplina.
Želim biti s tobom, provoditi vrijeme s tobom.
Mislim da nema osobe na svijetu
s kojom bih trebao biti više nego s tobom.
Bez obzira na to što sam učinio, koliko sam glup bio,
ovo bi se uvijek dogodilo.
Našao sam svoju osobu.
Hoćeš li mi biti žena?
Prijevod titlova: Vida Živković