Я вірю, що жодна людина у світі
не підходить мені краще, ніж ти.
Ти вийдеш за мене?
Так.
- Цей... - Так.
Вона рожева.
Не можу повірити, що ти зробив це.
Я такий радий.
- Це божевілля. - Справжнє божевілля.
Так. Хто освідчується двічі на місяць?
Я.
Я справді думав, що ти скажеш «ні».
Я думала про це. Треба було сказати «ні», а потім, що я жартую.
Але мені здається, що це правильно.
Хоч це й страшно. Знаєш?
Я довіряю інтуїції і життю.
Але тобі краще більше не лажати.
Спробую.
Ти ще не бачив мого пса.
І моє кошеня. А в тебе алергія на них.
- Що ми робитимемо із цим? - Зроблю щеплення від алергії.
Подивимося, чи це допоможе.
Тепер я маю сказати родині.
О ні. «Чекай, ми думали, він тебе кинув».
Так, моя сім'я теж буде трохи здивована.
Моя мама буквально скаже: «Нарешті ти не будеш старою дівою».
Тато, мабуть, теж так подумає, але не скаже.
Сподіваємось, що він подумає саме це.
- Ти дуже боїшся мого тата. - Так.
Я радий, що ти сказала «так».
- Ти мені дуже подобаєшся. - Я знаю.
То коли ти... Що... Я така... Я просто шокована.
Коли я зрозумів, що освідчусь?
Ти про це запитуєш?
Після Мексики. Коли я зустрів тебе, я просто знав.
Я знав.
Я знала раніше за тебе. Я почуваюся дурною.
Але я не знаю.
Це той випадок, коли ти просто знаєш.
Так. Ну, коли ми були в кімнатах...
Я теж це відчув.
Подумай, як це божевільно. Ти ледве потрапила сюди.
Я буквально... Так, мені було дуже погано.
Але все одно...
ми опинилися на цьому човні.
Так.
Я заручена із Заком. Моє життя дивне.
Це вражає і шокує. І...
Річ у тім...
Це звучить банально, але, схоже, я знала, що це моя людина,
буквально з першого побачення.
Глибоко в душі я знаю, що це правильно.
Тож, попри цю шалену драму
і його заручини з іншою,
я думаю, що це правильно.
Я думала, що це тупо, коли хтось так казав, але тепер я їх розумію.
Ти просто це знаєш.
ЛЮБОВ СЛІПА
12 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
ТІФФАНІ Й БРЕТТ
Тримайте, мадам.
Дякую. Ой. Усе добре.
- Вона впала? - Боже.
Гаразд. Готово.
Ідеально.
Усе для тебе, люба.
Ти надто милий.
Ось чому я люблю темне м'ясо,
а це куряча грудка або... вибач, біле м'ясо.
Що смішного?
- Нічого. Продовжуй. - Що? Що смішного?
Ні, ти смієшся. Що смішного?
Я теж люблю темне м'ясо.
Добре.
РОКІ ПЕС ЧЕЛСІ
КВАМЕ, 32 МЕНЕДЖЕР ІЗ РОЗВИТКУ ПРОДАЖІВ
Привіт, любий.
Привіт. Схоже, у тебе був важкий день на роботі.
Вибач. Так, я запізнююся.
Не хвилюйся. Я просто граю з Рокі, як завжди.
- Не поспішай. - Дякую, любий. Бувай.
Добре. Бувай.
Я мало з ким їх знайомила.
- Справді? - Так.
Ти про хлопців чи наречених?
Наречених було небагато. Точніше, жодного.
Так.
- Радий бути першим. - Так.
Сподіваюсь, і останнім.
Гадаю, мій тато розуміє, що відбувається, але мама взагалі нічого не знає.
То нам доведеться все їй пояснити?
Я навіть не сказала їй, що заручена. Тож...
Ми повідомимо їй цю новину.
- Я нервую. - Ти нервуєш?
Сподіваюся, вони зрозуміють, коли побачать мене.
Вони скажуть: «О, це хлопець, якого вона шукає».
Так.
Боже. Я так нервую.
- Привіт. - Привіт.
Я так за вами скучила.
- Привіт. - Привіт. Пол.
- Пол? Пол. - Радий знайомству.
Ще один Пол? Якого біса.
- Привіт, тату. - Привіт.
- Боже. - Якого біса? Ти ростеш?
- Тріш. - Тріш. Дуже приємно. Пол.
Так. Буде легко.
- У всіх нас є Пол. - Сідайте.
О, це Пол приніс.
Дякую.
Будь ласка.
Боже мій. Припини.
Як мило. Дякую.
Боже мій.
Я нічого вам не казала, але ми заручені.
Майко!
- Тато ніби запитує: «Якого біса?» - Він такий: «Я не впевнений».
Вітаю.
Так. Це дивно, бо я знаю, що ідучи на проєкт,
я казала вам,
що за жодних обставин не зустріну людину,
з якою захочу заручитися. Але це сталося так природно.
Не знаю, чи ви знаєте, як це працює,
але ми живемо в таунхаусі разом
і житимемо там до весілля.
Гаразд.
До речі, про весілля. Хочете прийти?
- Коли? - За кілька тижнів.
Кілька тижнів?
- Так. - Що це буде за весілля?
Це буде саме звичайне весілля.
Я хочу, щоб воно було вінтажним, милим і позачасовим.
І Пола це влаштовує.
- Так. Зі мною легко. - Йому байдуже. Він просто прийде.
У неї гарний смак. Я довіряю їй організацію весілля і вибір усього.
Я хочу запросити всіх із родини, хто хоче прийти.
Прийдуть друзі.
Люди, яких ви знаєте. Рейчел і Шелбі.
Де ви житимете?
Оскільки я працюю віддалено, імовірно, що ми будемо тут.
Ми, мабуть, переїдемо до нього.
У його цікаву квартиру, де треба змінити декор.
Жартую.
Я сказала Полу, що коли в нас будуть діти, нам буде потрібен комплекс,
де житиме моя родина.
Так, вона це сказала.
Я сказала, що це не обговорюється. Моя сім'я буде поруч.
Хтось має допомогти виховувати дітей.
Скільки дітей ви хочете?
В ідеалі, двох.
Я точно ще не готова заводити дітей, але я хочу мати
класний епічний шлюб
їх появи.
Але ми раді, що ми поділяємо думку щодо дітей.
Він сказав, що якщо в нас буде син, треба назвати його Полом.
Я сказала, що це може бути другим ім'ям. Ось до чого ми дійшли.
Знаю, це звучить божевільно. Це було дуже швидко, так?
Не можна заперечувати. Але це по-справжньому.
По-справжньому. Він вам подобається?
- Тільки чесно. - Палець угору чи вниз?
- Він Пол. Його схвалено із самого початку. - За правом народження.
Я відчуваю хорошу енергетику від Пола, мабуть, це через його ім'я.
Я не знаю. Він може бути серійним убивцею.
Але він викликає довіру. Розумієте мене?
Усе це дивно.
Але ми приймаємо це, бо знаємо нашу доньку.
Зазвичай у Майки все добре виходить.
Найбільше я хвилююся, що Майці розіб'ють серце.
Я ніколи про це не думав. Але так, звісно.
Ваше схвалення дуже важливе для мене.
- Правда. - Ви схвалюєте?
- Погляньте на його обличчя. Пол щасливий. - Дякую.
Зараз стосунки з Джекі дуже похмурі.
Нещодавно вона сказала, що мені треба бути агресивнішим.
Те, як я почувався, коли вона сказала,
що я не чоловік, що я поводжуся не як дорослий...
Це боляче, бо я справді кохаю цю дівчину.
Тож я пішов. Я жив у себе вдома.
Я усвідомлюю, що міг вибухнути. Я не зробив цього. Мені потрібен був час.
Тепер ми тут, і я не знаю, на якому етапі наші стосунки.
ДЖАКЕЛІНА, 26 АСИСТЕНТКА СТОМАТОЛОГА
- Ти збираєш речі? - Так.
Чому?
- Я не гратиму з тобою. - У яку гру ми граємо?
Ти не захотів сісти й поговорити. Ти сказав: «Я йду».
Що ще я міг зробити?
Спати з людиною, яка не вважає мене повноцінним чоловіком?
Я так не казала. Я сказала, що треба бути агресивнішим.
У нас немає сексу, бро.
У нас немає сексу.
Це через мене?
Я просто кажу. Зроби щось. Спробуй мене завести.
Я був абсолютно відданий тобі.
Маршалле, у мене буде мігрень, бо ти до біса мене дратуєш.
Важливі лише твої почуття і думки. А коли я агресивний...
- Ти не агресивний. - Ти закрила мені рота.
- Ти не буваєш агресивним. - Я не такий.
Добре. Тоді це все.
Якщо ти не можеш мене прийняти таким, я не знаю, що сказати.
Я кажу...
Я не кажу тобі бути постійно агресивним.
То що ти мені тоді кажеш?
- Кому ти аплодуєш? - Тобі.
Ти не аплодуєш мені.
- Краще виправ це. - Я не агресивний?
Я перевіряю тебе. Це агресивно?
Я сказала йому, що хочу, щоб він був агресивнішим.
Наче бос.
Щоб не бути як старий дідусь.
А потім він каже: «Твої слова
засіли в мене мозку, і я не можу забути їх».
Я не сказала нічого принизливого
чи зневажливого. Чорт забирай, ні.
Чого ти хочеш? Чорт.
Я хочу поговорити. Я хочу чітко висловитися.
Висловлюйся чітко, прошу.
Я завжди цілую тебе. Я завжди торкаюся тебе.
Я завжди роблю це. Що ти робиш для мене?
Тому я і заплутався.
Ти нічого не робила, щоб я відчув, що мене спокушають, чи я особливий.
Виклич у мене якісь почуття, Джекі.
Я не викликаю в тебе ніяких почуттів? То чому ти досі зі мною?
Я розглядаю тебе як проєкт і бачу потенціал.
Я думав, що якось ти прийдеш до мене.
Я чекав на це.
- Це дико. Я проєкт? - Я розглядав тебе як проєкт.
- Добре. - У тебе не було справжніх стосунків.
Ти також іноді кажеш, що ти емоційно недоступна.
У мене вже були стосунки. У мене є такий досвід, тому я побачив...
Ти довбаний ляльковод? А я маріонетка?
- Ні. - Я заберу решту лайна, бро.
Я клятий проєкт.
Я сказав «проєкт». Це все на емоціях.
Але я бачу в тобі безмежний потенціал.
Я знаю, що можу бути тим, хто витягне це з тебе.
Я не вважаю тебе проєктом.
Я бачу в тобі людину, якій я можу надати сил.
І я казав тобі це від самого початку. Ось що таке шлюб.
Ось що таке повноцінні стосунки.
Потрібно вести важкі розмови, навіть коли не хочеться.
Ти знаєш, що я відчуваю до тебе. Я нічого не приховую.
Я кохаю тебе, чорт забирай.
Вибач.
Я не хотіла тебе скривдити.
Це місце, де я люблю гуляти.
Сюди я приходжу розвіятись.
Прекрасні дерева, ландшафтний дизайн...
Гарний куточок для буржуїв.
Ідеально підходить для тебе, так?
- Ого. - Я мала тебе подражнити.
До весілля менше ніж два тижні. Нам ще стільки треба з'ясувати.
Я трохи нервую.
Хвилююсь.
Весілля буде менш ніж за два тижні. Що ми робитимемо?
Що нам робити з тортом? Треба знайти весільну сукню.
Я не вмію складати плани.
Гадаю, залучення всіх
погано впливає на мене.
Гаразд. Вирішуватимемо все по черзі.
- Так. Вибач. - Торт.
То це тебе не лякає?
Чесно кажучи, ні.
Чому це тебе не лякає?
Через тебе.
Я чітко бачу майбутнє з тобою.
Я не відчуваю стресу. У мене немає сумнівів.
Я не відчуваю поспіху. Я не відчуваю тиску.
Я впевнений, що б ми не зробили, це буде чудово.
Розповісти тобі дещо цікаве?
Моя тітка нещодавно сказала,
що мої бабуся з дідусем
одружилися після шести тижнів знайомства
й прожили разом понад 60 років.
- Ого. - У дідуся...
У нього була найпрекрасніша шкіра.
Як і в тебе.
Ого. Гаразд. Гарний спосіб сказати це.
- У тебе справді гарна шкіра. - Справді?
Ти мене бачиш? Я така...
- Знаєш. Я намагаюся. - У мене шкіра лущиться.
Боже, як добре.
Я вся твоя. І я кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю, Тіффані.
Господи...
Бретте.
- Ти плачеш? - Йо, це сльози радості.
Боже милостивий.
Йо.
У нас усе вийде.
11 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Вони важать по 2200 кг кожен.
- Ні, усе гаразд. - Гаразд. Гарне тренування, так?
Добре.
Ось так.
Останній місяць був ніби цілий рік,
який вмістився в місяць.
Я повернувся. Зустрівся з Блісс.
Я одразу відчув зв'язок між нами.
Він став ще сильнішим.
Я заручився.
А тепер ми житимемо разом. Водночас
я в процесі... Я щойно переїхав до Сіетла,
щоб відкрити власну юридичну фірму. Тож я намагаюся це збалансувати.
А за два тижні в мене весілля. Тож це складно.
- Не треба класти її на ліжко. - Боже, ти мене вбиваєш.
Вона брудна. Ось основні правила.
Не клади валізи на ліжко.
- Не клади взуття на ліжко. - Валіза.
- На ній жодного сліду бруду. - Це неправда.
Я приймаю дуже важливе рішення і роблю це дуже швидко.
Я розумію це.
Правда в тому, що я довго приймаю будь-які рішення.
Іноді мені це заважає.
Тож ми вирішили, що хочемо це зробити.
Ми займатимемося весіллям.
Думаю, це тому...
ми просто це відчуваємо.
- Я зранку бурчу. - Правда?
І я не знаю, чи розповідала тобі про свої будильники.
Боже.
Так, я знаю.
Думаю, завтра ми усвідомимо, що ми тут і живемо разом.
Коли ми прокинемося разом і... Розумієш мене?
- Так. - Усе наче вихор.
Так. Здається, я ще нічого не усвідомила.
Я заручилася з тим, хто був заручений з іншою.
- Так, це трохи дивно. - Усе гаразд.
Я так плакала. Я не знаю, чи в мене ще залишилися сльози.
Я більше ніколи не плакатиму через тебе.
Для мене це точно виклик. Боротьба з гордістю і...
це важко.
Частина мене не хотіла більше з тобою говорити, бо це боляче.
Я розумію.
Але я тебе дуже люблю і пробачила тобі.
Я намагаюся відпустити це й усе розумію.
Але мене непокоїтиме те, що я була запасним варіантом.
Це мене дратує, і я почуваюся огидно.
Так.
Зрозуміло, що це не так.
- Не думаю, що це зрозуміло. - Справді?
Не думаю. Зі сторони...
- Я питаю тебе. - Я знаю, що я краща за неї.
- Ні. - Не краща, але я знаю...
- Це претензійність. - Ти знаєш, про що я.
- Я розумію. - Добре.
Але я хочу сказати...
що ти точно знаєш,
що жодна частина мене не хотіла б бути з нею.
Частина тебе хотіла одружитися з нею.
До зустрічі з нею.
У мене було справжнє кохання до тебе.
- Я кохав тебе. - Чому ти кажеш це в минулому часі?
Бо я говорю про минуле. Я досі тебе кохаю.
Але я кажу,
що в мене був дуже міцний зв'язок.
У мене з нею теж був міцний зв'язок, і я її любив. Я любив ту, ким її вважав.
Я не кажу, що я б...
Я казав тобі, що мав вибрати тебе.
Так, але це не скасовує моїх почуттів.
Я розумію, але це не робить тебе запасним варіантом.
Ні. Бо нічого немає...
Ти була б запасним варіантом, якби я досі хотів бути з нею.
Або якби частина мене хотіла цього. Тоді ти була б запасним варіантом.
Це було б так: «Гаразд, ти береш те, що є».
Ні. Жодна частина мене не хоче бути з нею.
Ти моя наречена, і я хочу одружитися з тобою.
Ти покупаєшся.
Так.
Ти будеш чистим.
Ти колись купав собаку, любий?
Нічого такого. Ніколи.
Ти колись купав дитину?
- Дитину?
- Так. - Добре.
Я люблю Рокі. Рокі - чудовий пес.
Ти любиш Кваме?
Він так дивиться на тебе, наче каже: «Тату».
Я поливаю його.
- Звісно, він дивиться на мене. - Врятуй мене.
Що це означає? Він любить тебе. Ти знаєш це.
Рокі наче її дитина. Рокі - дитина, яка в мене вже є.
Розумієш? Не думаю, що в мене був хтось,
хто залежить від мене.
Молодець.
Візьми його хвіст.
Завжди бери трохи більше. Треба вимити зад.
Я це зроблю.
Ми ще пристосовуємося.
До речі, про дітей і купання немовлят.
Я завжди хотіла багато дітей. У дитинстві я хотіла шістьох.
Знаєш, я завжди хотіла бути мамою, Кваме.
Бували моменти, коли я думала:
«Коли це станеться зі мною?»
Розумію.
Я ніколи не уявляла себе, знаєш...
старшою мамою чи...
- Це може бути важко. - Ти сказав, що три роки це нормально?
Буду чесним з тобою. Я не...
Думаю, якийсь час ми повинні насолоджуватись одне одним.
Я завжди уявляв цей...
спосіб життя, де я з партнеркою, ми подорожуємо світом і...
Це питання виникає, бо зараз у нас є Рокі, так?
І нам не легко просто зібратися і поїхати.
Також у тебе робота в Сіетлі
й ти не маєш такої гнучкості, як у мене.
До того ж ми...
Ми думаємо про дітей
через три-чотири роки. Розумієш, про що я?
Малюків кладуть у кенгурушку,
і вони нічого не роблять, поки вони немовлята.
Ми поїдемо в Кабо й засмагатимемо з новонародженим?
Розумієш?
Люди постійно подорожують із дітьми.
Добре.
Ми можемо найняти няню, яка подорожуватиме з нами.
- Любий, нас нічого не обмежує. - Ти говориш, ніби це так просто.
Повір мені. Я розумію.
- Ти знаєш моє ставлення. - Я можу вчити їх удома.
Гаразд.
Серйозно.
Я хочу переконатися, що в нас буде час для себе.
Бо з появою дітей усе змінюється.
Ти хочеш осісти?
Так. Чому ні?
Не знаю. Я просто питаю про...
Здається, ти втрачаєш частину себе
або тобі сумно
через такий спосіб життя.
Я щасли...
Я завжди хотів зробити це заради нас.
Що?
- Переїхати в Сіетл. - Пожертвувати своїми бажаннями?
Це... Не дивися на це так. Я не жертвую бажаннями.
Але я йду на компроміс.
Вітаю в шлюбі.
Я розумію, люба, але...
Чесно кажучи, компроміс із цієї сторони
до біса великий.
Я не говорю, що це погано.
Я просто сказав: «Подумай, що я відчуваю в цю мить».
- Це все, що я прошу. Це справедливо? - Узято до уваги.
Добре.
- Привіт. - Привіт.
- Як справи?
- Як справи? Пол. - Як справи, брате?
Непогано.
У моєї подруги день народження. Я познайомлю Пола з усіма своїми друзями.
- Ви знайомі з Полом? Це Пол. - Пол.
До речі, це мій наречений. Здається, я забула сказати.
Пол дуже привабливий.
І якщо я зможу добре його представити, можливо, він сподобається моїм друзям.
- Будьмо. - Гаразд. Будьмо.
- З днем народження! - За вас, народ.
- Ні, за тебе! З днем народження! - З днем народження!
Але дякую.
- Гарний костюм. - Чекай, ні, але реальне життя...
Що?
Ти щоночі спиш біля неї?
Це божевілля. Мені подобається.
Перш ніж побачити її, бо очевидно, що вона розкішна,
а ти чув лише її голос, що привабило тебе?
Ми весь час сміялися.
Ми жартували, а потім я запитав:
«У чому ти бачиш сенс життя?»
Для мене це було очевидно.
Я б сказав, що я дуже логічний, але з нею я довірився інтуїції
і своїм відчуттям. І це було того варте, знаєте?
Я не хочу навантажувати тебе, але наскільки ти серйозний?
- Я маю знати, наскільки ти серйозний. - Наскільки я серйозний? Гадаю...
Я не ставлюся недбало до побачень.
І я, точно, не ставлюся недбало до заручин.
Так. Розумію.
- Правда? - Так.
Тож, думаю, враховуючи це, для мене це досить серйозно.
Вона мій найсуворіший критик.
Усі мої хлопці мають пройти їхню перевірку.
Бо Шелбі власноруч розривала мої стосунки.
- Кілька разів. Я не жартую. - Власноруч.
Бо вони були поганими людьми.
Це справжнє ремесло - зустрічатися з Майкою.
- Я знаю. - Ти впевнений?
Якби ти був упевнений, тебе б тут не було.
Я маю це сказати.
Я знаю, яка вона гарна, але не бачивши її,
а лише чуючи, ти створюєш якийсь образ у своїй голові.
- Очевидно. - Так.
Він хоч трохи був наближений до реальності?
Це так дивно, бо відповідь - так і ні.
Це важко пояснити. Експеримент
і весь цей досвід дуже дивні.
Він науковець.
- Ось чому він говорить такими довгими... - Так, пробачте.
Так виразно.
Це дивно. Не знаю, як це сприймати.
Ми не звикли до такого.
Мені влаштували справжній допит.
Шелбі хоче сформувати перше враження, і це відбувається раптово.
О так. Тобто...
Вона не помиляється.
У будь-якому разі я якось можу сказати дещо паскудненьке,
тож продовжуй.
Я серйозно.
Не кажи мені такого. Я розлючуся.
Її легко розізлити.
- Не можу сказати, що мене це турбує. - Не треба так.
Не знаю. Мене це не турбує.
- А має. - Мене турбуєш ти.
Це найгірше ставлення.
Якщо тобі байдуже до її слів, це серйозна проблема.
- Ні. Але я не сприйматиму це особисто. - Ти не сприймаєш її коментарі особисто?
- Але тебе має турбувати її ставлення. - Так. Так, це правда. Звісно.
Хай там як.
Нам потрібні шоти. Де бармен?
Я залишу вас із шотами. Мені треба у вбиральню.
Майко.
- Так? - Ти його кохаєш?
Так, на 100%.
Не знаю. Мабуть, так і має бути,
коли знаходиш другу половинку.
Звучить божевільно.
- Не можу сказати... - Це справді божевілля.
Так. Я знаю. Мене від цього нудить.
Я знаю. Я не знала, що можу так говорити. Іноді...
Поглянь на Шелбі. Вона така: «Я ніколи не чула...»
Я ніколи не чула, щоб ти так говорила.
Він мені справді подобається.
Я знаю. Він чудовий, правда?
- Ти не впевнена. - Так і є.
Я не підтримую це.
Не підтримуєш? Зовсім?
Зовсім.
- Не підтримуєш? - Ні.
- Він тобі не подобається? - Він дуже милий.
Він найкращий хлопець... зараз.
Що ви думаєте про Пола?
Ти ненависниця.
Це не так.
Я захищаю Майку, бо це моя найкраща подруга у всьому світі.
Я ніколи не позбудуся скептицизму через свої почуття до неї.
Ми разом стільки часу.
І я думаю, що мені потрібно більше.
Більше.
- Ти не підтримуєш цього? - Ні.
Ти серйозно?
Мені здається, що це не для тебе.
Тобі потрібно все найефектніше.
Ти Майка. І я думаю, ти на це заслуговуєш.
У тебе має бути найкраще весілля.
У тебе все це має бути, а це не воно.
Це не воно.
10 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Дякую, що ти в рожевому на мій день народження.
- Будь ласка. - Це так мило.
Так. Я радий, що вийшло так, як ти хотіла.
Ти такий, як я хотіла.
- Як справи? - Привіт!
- Як справи? Як ви? - Боже мій.
Так, дівчинко. Так.
Як ти? Я так скучила.
У Челсі день народження. Ми зібралися всі разом.
У мене день народження!
Я радий усіх бачити.
Ми чудово провели час у кімнатах.
Я хочу побачити людей, за якими сумував,
дізнатись, як у всіх справи. Тож сьогодні ми святкуємо.
Я маю сказати.
- Що? - Мені подобається стиль Пола.
- Він новий. - Ні. Тобі не подобається стиль Пола.
- Тобі подобається мій стиль на Полі. - Гаразд.
У Пола немає стилю.
Ти схожий на мільйонера з Кремнієвої долини.
- Ти мій. - Розумієш, про що я?
ДЖОШ, 30 ІНЖЕНЕР ПРОЄКТІВ
Погляньте на нього.
- Чекай. - Чекай.
Хто це?
Джош Демас.
Що?
Він повернувся. Як ти?
Я повернувся. Бачиш?
Я був шокований, побачивши Джоша.
Це ще той поворот сюжету.
Привіт, народ.
- Агов. - Боже мій, яка сукня.
Господи, як ти?
Це просто божевілля.
Який був шанс?
Що?
Якого біса, люба?
Я така за тебе рада.
- Це божевілля, чесно. - Я знаю.
Я не знаю, що роблю.
Я шокована побачити Блісс і Зака.
- Твоє обличчя освітлює кімнату. - Я дуже щаслива.
- Дякую. - Згодна.
Те, що він зміг піти до неї
та переконати її повернутися, - чарівно.
За Зака й Блісс.
Бажаю вам удачі.
Видаліть це.
Боже мій. Де Джекі, чорт забирай?
Він сам.
- Марше. - Як справи?
Марші.
- То в тебе день народження? - Так.
- Вітаю. - Дякую.
Прошу. Привіт. Як справи?
Привіт, як справи?
- Блісс? - Так.
Як справи? Привіт.
- Радий бачити. - Я тебе теж.
- Усе добре? - Так, усе добре. Ми заручені.
- Чорт. Вітаю. - Так. Дякую.
Ось так.
- Агов. Ми знову в кімнатах? - Я знаю.
Я бачу Поганця. Привіт, Кваме.
- Це Поганець? - Так.
Ти кажеш: «Я поганець».
Що відбувається?
Ми посварилися.
- Вона вже їде. Ми про це говорили. - Добре.
Але я не знаю, як усе буде після цього.
- Це наче припливи й відпливи. - Так.
- Це нормально. - Так.
Так, усе буде добре. Знаєш?
Я знаю. Сподіваюся, ти наберешся... енергії.
- Піднімеш настрій. - Так. Звісно.
Відчуєш любов спільноти. Ми всі вас підтримуємо.
- Що з ним у біса таке? - Не знаю. Нам доводилося бачити це щодня.
Я така: «А ти...»
- Відправимо його додому, знову. - Знову.
Як у вас із Челсі справи?
- У нас усе добре. - Як ви?
Так. Я люблю її.
Я не думаю, що існує людина, яка всередині й зовні
краще підходить мені, ніж Челсі.
- Я в це вірю. - Так.
Найбільше мене хвилює зміна способу життя.
- У нас різні способи життя. - Чому?
Вона працює з 7 до 7.
Вона там майже весь тиждень. У неї є пес.
Вона живе в Сіетлі. Це те, що треба враховувати.
Я не проти перейти до такого способу життя.
Я не проти мати собаку й чекати на дружину чи наречену
вдома й готувати вечерю.
Але мені здається, що я часто йду на компроміси.
- Так, я розумію тебе. - Розумієш?
І я намагаюся цього не робити.
Але також намагаюся переконатися, що енергія,
яку я вкладаю в це, принесе мені користь
і зробить мене щасливим на наступні 10, 15, 20 років.
- Ти маєш точно знати, чого хочеш. - Так.
Навіть якщо це не воно, це не робить вас поганими.
Іноді твоє життя не відповідає тому, чого ти хочеш у майбутньому.
- Чи де ти себе бачиш. - Так.
У Мексиці був справжній хаос.
Думаю, Зак швидко почав думати про тебе.
Вона швидко втратила інтерес до нього.
Вона залицялася до Пола. Я чула жахливі речі.
Я навіть говорила з нею після Мексики.
Я посадила її та сказала: «По-перше... ні».
Ти була її єдиною подругою. Вона віддалилася від інших.
Вона знає. Я підтримувала її.
Те, що вона так вчинила з тобою, говорить про те, яка вона.
Кожен може рости й учитися,
і я сподіваюся на це, але це так жахливо. Мені шкода, що вона це зробила.
Так. Я це ціную.
Пам'ятаю, коли я говорила з нею, спочатку
я хотіла сказати: «Якого біса? Як ти можеш так поводитися з Полом?»
І, що важливіше, я сказала: «Ірино, якось треба
подивитися на ситуацію і зрозуміти, що якщо 15, 30 осіб
ставляться однаково до тебе, то варто усвідомити,
що проблема в тобі, а не в них».
Привіт.
Ось і він.
Хай там як.
Повний рот лосося. Блісс.
- Привіт. - Їй подобається лосось.
- Я знаю. - Я наповню ваші келихи.
Він дуже милий.
Гадаю, він дуже відвертий.
Так.
Якщо ти хочеш бути з ним, думаю, у вас усе вийде.
Так.
Кілька днів тому Джекі сказала, що хоче від мене більшого.
Вона хоче, щоб я був агресивнішим.
Вона хоче, щоб я був агресивнішим у ліжку.
Щоб я міг відшмагати її.
- Не фізично, але... - Драма.
Я не такий. Я ніколи не буду таким.
Вона хоче токсичного кохання.
Я це розумію, бо я вже мав справу з жінками.
Я перший чоловік у її житті, який ставиться до неї як до людини.
І я не думав, що все буде так погано.
Вона сама все руйнує.
Це важко, бо я щиро люблю цю дівчину.
Із самого початку в нас із тобою були хороші стосунки.
Дякую, що відкрився мені. Я відкрився тобі.
Хочу сказати, що ти хороший чувак. Я знаю. Ти стараєшся.
Ти хочеш показати їй, яким може бути життя з тобою.
Ти такий. Ти саме такий.
І якщо вона не готова до цього, то вона просто не готова.
Вона хоче бути зі мною. Їй дуже добре зі мною. Так вона каже.
Вона ніколи не казала, що кохає мене. Вона казала, що я їй небайдужий.
У мене дилема, бо я не знаю, що це означає.
До весілля ще два тижні. Я можу залишитися сам біля вівтаря.
- Ми всі прийшли сюди заради шлюбу. - Так.
Я хочу одружитися.
Я хочу піти звідси одруженим.
Джекі. Привіт.
Привіт.
Тримайся. Усе гаразд.
- Як ти? - Добре. Як ти?
Усе гаразд.
Ти така приваблива.
- Королева. - Дякую. Я мусила.
- Я вже знаю, Джекі. - Привіт. Як справи?
- Привіт. - Привіт.
Як ти?
- Добре. Як справи? - Усе гаразд.
Дати мою куртку? Ось.
Ні, вона зіпсує мій одяг.
Але ти не застудишся.
Усе буде добре. Ти псуєш мою енергетику.
- Одягни. - Маршалле.
- У мене багато... - Це псує...
- Тобі пасує. - Дякую.
Я в захваті.
- Тобі пасує. - Дякую. Бувай.
Я прийшов сюди, щоб знайти кохання, але облажався.
Я був закоханий у Джекі
й боявся з'явитися тут.
- Маршалл чудовий. - Так.
І я прийшов сюди не для того, щоб діставати його.
Я прийшов до друзів. Але типу...
Маршалл важливіший за мої почуття?
Гадаю, він вважав себе важливішим.
Це роз'їдало мене зсередини.
Я поговорю про це з Джекі.
І хай буде, що буде.
Маршалл - хороший хлопець. Але я вмію влаштовувати хаос.
- О, смачно. - Так?
Смачно.
Мені подобається. Мені треба чотири чи п'ять.
- Привіт. - Як справи?
- Як ти? - Добре.
Добре.
Хіба не дивно зустріти всіх?
- Так дивно. - Голоси...
Голоси. Це божевілля.
Це просто божевілля.
- Я знаю. - Це божевілля.
Що ви п'єте?
Класно поєднувати голос із обличчям.
Тепер це вдається.
- Справді? - Так.
Бо ти розтягуєш слова.
Так. Покажи, який ти. Про що ти?
Він ніколи так не розмовляв. Це брехня.
Про що ти в біса говориш? Я був... Я був справжнім.
У кімнатах він казав:
«Я сертифікований коханець». Я така: «Боже мій».
Так. Я сертифікований коханець.
- Хто дав сертифікат? - Я сертифікований любитель текіли.
Я сказала: «Добре, Дрейку. Я впізнала тебе».
Я маю сертифікати у всьому.
Мені подобається.
- Ні. - Вона паскудно бреше.
Як справи? Як ти?
Добре. Насправді все добре.
- Я тепер собачий тато. - Справді?
Так, я гуляю з Рокі тричі на день до повернення Челсі.
Пол не зміг би так.
Усе добре. Тобто...
Я щаслива.
Мене сьогодні спитали, чи на весіллі
я скажу «так». Я сказав не питати мене такого.
Це наче, знаєш...
Я відчуваю, що ти щирий, бо ми однаково почуваємось.
- Так. - Це важко.
Ми з Полом завжди такі щасливі разом. Але все не так сонячно.
Коли я думаю про день весілля,
частинка мене панікує. Розумієш, про що я?
- Що б я не відчував до людини, це наче... - Хіба може бути інакше?
Гадаєш, ти зробила правильний вибір?
Можеш бути чесною.
Здається, я дуже... невпевнена, але сповнена надії.
Так.
- Не хочу переспрямовувати це питання тобі... - Так.
Чому тебе це цікавить? Наче...
Ти...
Ти відчуваєш сумнів?
Челсі - людина, поруч із якою я бачу своє життя.
Вона подобається мені як людина. Але Майка займає особливе місце в моєму серці.
Так буде завжди.
У нас бездоганний зв'язок. Ніякого тиску.
Ти не відчуваєш надмірного тиску.
І в цьому експерименті ти хочеш переконатися,
що не залишилося невирішених питань,
бо ми переходимо до останнього етапу перед весіллям.
На початку нашого знайомства
все було так легко й природно. Знаєш?
Сто відсотків. Пам'ятаю, ти був моїм номером один
день за днем.
Я знаю.
Не знаю. Здається, навіть після того, що ми пережили,
я була щаслива говорити з тобою, і досі це відчуваю.
Коли я бачу тебе, я відчуваю такий захват.
Здається, у нас великий потенціал.
- Ти мені небайдужий. - Так.
Я думаю про тебе. Я хвилююся за тебе. Сподіваюся, ти щасливий.
Я справді дуже турбуюся про тебе.
Так. Я розумію. І я відчуваю те саме до тебе.
Для мене очевидно, що я її кохаю.
Це не питання.
Хто знає, що станеться, коли ви дійдете до вівтаря?
Забудь про все. Нехай вона відчуває себе особливою.
Я хочу, щоб вона знала, що вона особлива. А що як я зроблю це?
Що як я покажу, що вона дуже особлива для мене...
А потім нічого не вийде.
Саме так. Ось у чому ризик.
- Чорт, не знаю. - Так.
Але я думаю про силу того моменту, якби треба було ризикнути, я б це зробив.
Краще кохати й втратити, ніж ніколи цього не мати?
- Так. - Цікаво.
Ти маєш дати їй відчути себе особливою.
Так. Я розумію, про що ти. Це шанування правди й усвідомлення
її потенціалу.
Правда, що вона надзвичайно особлива для мене й що я її кохаю.
- Я повністю показую це. - Так і має бути.
Я ціную твою думку. Мені було корисно це почути.
Так.
Добре.
Ми прийшли. Гаразд.
Боже мій. Привіт.
Чорт. Чорт забирай. Ситуація погіршується.
Привіт!
Якого біса?
Коли ми востаннє розмовляли з Ембер у кімнатах,
мені було неймовірно важко.
Це було схоже на односторонній травматичний розрив стосунків.
Я знімаю це.
Зніми це, сучко.
Побачивши її особисто... Вона гарна дівчина,
але в нас із Майкою справжній зв'язок і ми кохаємо одне одного.
Тож я уникатиму за будь-яку ціну. Зараз точно не варто цього робити.
Я тобі подобаюся.
Заку, можеш почати?
З днем народження тебе
З днем народження, Челсі
З днем народження тебе
Гаразд.
Я розумію.
Джекі прийняла рішення.
Так.
Ми обидва любили одну дівчину.
Ми пройшли через лайно.
Так.
Чорт. Ти говорив з тією самою жінкою.
Я не поважаю Джоша як людину.
Я зробив усе, щоб вигнати цю людину з острова,
але він якось повернувся.
Як він посмів?
Зрештою, є як є.
Це містер Викрадач Дівчат.
Боже.
Якщо з усіх людей саме тобі вдалося вкрасти її,
залишай її собі.
Ні, брате.
- Не дивися на мене так, сучко. - Як?
Люблю тебе, брате.
- Справді. - Я це ціную.
- Розумієш, про що я? - Так.
- Ти на це заслуговуєш. - Дякую.
- Не дай цьому змінити нас. - Звісно ні. Чому б це мало статися?
- Не знаю. Ти мені скажи. - Чому?
Ти щось таке мелеш.
- Ні. Я не мелю. - Гаразд.
Гаразд. Усе гаразд.
- Так. Справді. - Нічого такого.
Боже мій.
Якого біса?
Що це в біса було?
- За Джекі. - За мене й тільки за мене.
Джекі, що в тебе на душі? Як ти почуваєшся?
Я розриваюся.
Думаєш, у вас суттєві відмінності,
а дрібнички приховують їх?
Дівчино, ти як федерал.
Ти ставиш питання, як федерал, втручаючись у мої справи.
- Це божевілля. - Це божевілля.
- Ви не проти, якщо я... - Ти навіть не знаєш.
Ти не знаєш, що ми переживаємо.
Можна поговорити з Джекі?
- Так. - Усе гаразд?
- Її обличчя... - Можна.
- Зачекай. - Хочеш набити мені зад?
Ні. Я не знаю, що відбувається.
- Я маю бути тут. Як справи? - Гаразд. Привіт.
Як ти?
Як у тебе справи?
Ти справді здивована, що я прийшов?
Я здивована.
Не бреши. Ти не здивувалася. Ні.
- Я не думала, що ти прийдеш. - Чому?
Занадто самовпевнений.
- Як це? - Ти надто самовпевнений.
Ти розмовляла з вічним плаксієм.
Я буду відвертим.
Маршалл плакався всім.
З першого дня до останнього.
Коли я говорив з тобою, я був справжнім із самого початку.
А потім я відчув, що ти завжди справжня.
Тож я не думав, що тобі сподобається це лайно.
- Поглянь туди. - Я знаю.
- Мені це не подобається. - Я знаю.
- Вони хочуть поговорити. - Я знаю.
Ми не можемо контролювати чужі почуття.
Дивно бачити когось, хто тобі небайдужий,
з кимось іншим.
- То я була тобі небайдужа? - Звісно.
Це навіть не обговорюється. Але потім я потрапив у становище...
Я поставив чужі почуття вище себе.
А коли повернувся додому, то подумав: «Я знаю його кілька тижнів.
Я хотів бути із цією лялечкою все життя».
Джоше, я думаю...
- Ти можеш сказати Маршаллу. Мені начхати. - Ти сунеш носа в мої справи.
Я суну носа. Ти про що?
Уяви, що ти закохалась у когось
і не можеш сказати це йому, бо трапилося щось інше.
Божевільно, що ти мені все це кажеш,
бо ми ніколи не говорили про емоції в кімнатах.
- Невже? - Здається, ні.
- Ми ніколи не говорили... - Не кажи мені, що...
Ми говорили про емоції, про реальні речі.
Ми були... Ми були...
- Я не здогадувалася. - Гаразд.
Але якщо це...
То чому ми завжди спілкувалися?
Тобто...
У нас був зв'язок, але ти ніколи не був надто глибоким і відкритим зі мною.
Це поза...
Це поза камерами. Мені начхати на це лайно.
Якщо ти справді думаєш, що підеш і скажеш Маршаллу
«так». То до біса мене.
Розумієш, про що я? До біса мене. Мені начхати.
Але якби я пішов звідси, не розповівши про свої почуття...
то ким би я був?
Дякую, що розповів. Дякую, що був справжнім.
Якщо збираєшся вийти заміж, роби це.
Але якщо ти не відчуваєш щирості, ти справді вийдеш заміж?
Вибери мене.
Ти... Ти вийдеш за нього?
- Привіт. Я дещо приніс. - Боже мій.
Я знаю, що кохаю тебе. Я знаю, що в нас однакові очікування від життя.
Я не сумніваюся, що ти та сама.
Я так пишаюся нами.
- Не відкривай очі. - Боже мій.
Я бачу, як я йду до вівтаря до свого чоловіка в цій сукні.
Я люблю тебе всім серцем.
Ти скажеш «так» без схвалення мами?
Я знаю, що ти щаслива, але не обманюй себе.
Я його кохаю.
- Ти не бачиш цього? - Гаразд.
- Не бачиш? - Хай там як.
Чого ти боїшся?
Твої батьки розлучилися. Мої теж. Я хочу, щоб усе було правильно.
Це нормально змінювати свою думку.
Я найбільше шкодую, що втратив тебе. Я кохаю тебе. Я хочу бути з тобою.
Мені потрібні відповіді. Джош чи що б це не було. Мені треба знати.
Ти такий милий.
Просто кохай мене.
Це важливе рішення.
Я не знаю, що він скаже.
Я відчуваю стрес.
Я винний, що думаю більше головою, ніж серцем.
Це важлива мить.
Підійміться.
Ти людина, яка має все.
Боже мій.
Зараз час вирішити, чи любов сліпа.
Гадаю, найкраще, що я можу зробити для нас,
це дати тобі можливість відповісти першим.
Переклад субтитрів: Олександр Передерій