Vítejte v Láska je slepá.
Vyberete si zde snoubence, aniž byste se viděli.
Moc mě inspiruješ. Chci pro tebe být lepší.
Už teď cítím, že tě miluju.
- Vezmeš si mě? - Ano, Paule.
Panebože.
Chtěl jsem tě požádat o ruku.
Tisíckrát ano!
Pokud od nich uslyšíte ano, pak se poprvé setkáte.
Brette!
Miluju tě.
Doposud byla jejich přitažlivost založena na emocionálním spojení.
Snad proměníte emocionální spojení i na to fyzické.
Takhle mě nikdy nikdo nepřitahoval.
To je dobrý.
Rozhodl jsem se špatně. Ty to víš a já to vím taky.
Bliss, jsi vše, co hledám celý život.
- Vezmeš si mě? - Jo.
Jsem zasnoubená se Zackem. Když to víš, víš to.
Chci, abys věděla, že tě miluju.
Panebože!
Vážně.
Panebože.
Miluju Micah. Chci s ní být do konce života.
Dokáže je vzhled, rasa,
životní styl nebo nejistota ve skutečném světě rozdělit?
Nemůžu tě milovat.
- Tak se uvidíme. - Ne, neuvidíme.
Ještě to nevíte, ale jsme zasnoubení.
Micah!
Paul a já, to nejsou jen duhy a sluníčko.
Myslíš, že ses rozhodla správně?
Neobětuju, co chci, ale dělám kompromisy.
Vezmeš si mě i bez souhlasu své mámy?
Vím, že jsi šťastná, ale neblbni.
- Očividně ho miluju. - Tak jo.
Je v pořádku změnit názor. Chci, aby to bylo správné.
Nemám pochybnosti. Kdybys je měla, buď upřímná.
Já nechci svatbu.
Pak vás čeká svatba,
kde uděláte největší rozhodnutí svého života.
Nejvíc se bojím toho, že jeden z nás neřekne, co cítí.
Řeknete ano člověku, do kterého jste se zamilovali beze zraku?
Nejlepší pro nás bude,
když budeš moct odpovědět první.
Nebo je navždy opustíte?
Je láska slepá?
Nemůžu tomu uvěřit.
Nikdy mě nenapadlo, že se mi to stane.
Nemusím se spokojit s málem.
Nemůžu tomu uvěřit.
CHELSEA A KWAME SVATEBNÍ DEN
Vybrali jste se na základě intenzivního citového spojení.
CHELSEA, 31 DĚTSKÁ LOGOPEDKA
Nyní se ukáže, zda je láska slepá.
Kwame, bereš si Chelsea za svou právoplatnou manželku?
Slibuješ, že ji budeš milovat, dokud budete oba žít?
Ano.
Tak jo, zlato.
Jo, to je ono!
- Jo. - Jo.
Páni, dívej.
Z moci mě svěřené vás prohlašuji za muže a ženu.
Kwame, teď můžeš políbit nevěstu.
Jo, Kwame!
Dámy a pánové, představuji vám
s velkou radostí
pána a paní Kwame Appiahovi.
To je ale den.
Jak se máš?
Nejlíp.
Jak se cítíš?
Úžasně.
Zlato, jsme manželé.
Na zdraví.
- Navždy. - Navždy.
S tebou.
Jo.
Jsi můj manžel.
- Ano. - Já jsem...
- Tvoje manželka. - Ne.
Moje manželka.
- Jo. - Jo, ať je to jakkoli.
- Znáte to. - Manžel. Manželka.
Jo, to. Je to dobrý den.
Nejlepší den, Kwame.
Zlato?
Jsi můj manžel.
Jaké to je?
Úžasné.
Moc tě miluju.
Taky tě miluju.
LÁSKA JE SLEPÁ
MICAH A PAUL SVATEBNÍ DEN
Dnešní den je moc důležitý, protože by to mohl být první den
zbytku mého života s Paulem a první den našeho manželství.
Panebože.
Krásný.
Panebože, to je krása.
S Paulem máme podobné názory na život.
Je nám spolu dobře. Dokáže mě vrátit na zem.
Mám pocit, že chce, abych byla co nejlepší.
To jsem vždycky od partnera chtěla.
A teď jsem tady a možná se vdám
za někoho, koho opravdu miluju, což zní úplně nerealisticky.
Kde to máš rád?
Asi v Itálii.
Moje oblíbené místo je Positano.
Dobře, až se vezmeme...
Máme důvod se tam vrátit.
To zní jako dokonalý nápad.
Vezmeš si mě?
Ano, Paule, vezmu si tě.
Panebože.
To bylo jako věčnost.
Myslel jsem, že omdlím.
Kvůli tobě chci být nejlepší, a věděl jsem, že mi to
v životě chybí.
Jsi to, co mě teď nejvíc přitahuje.
Lhal bych, kdybych řekl, že se nebojím, že tě ztratím.
- Miluju tě. To nechci. - Já tebe taky.
Těším se na Paula. Včera jsme spolu samozřejmě nebyli
a ráno se mi po něm stýskalo.
Je to stresující, protože náš vztah
a celý jeho průběh byl všechno, jenom ne normální.
Když myslíš na mě a na Kwameho,
komu si umíš představit, že říkáš ano?
Ano bych řekla tobě.
Pokud bychom do toho spolu šli,
možná by ti to nepřipadalo riskantní.
Asi jo.
Kdybychom chtěli zůstat v Seattlu dlouhodobě,
asi bych tu zůstat nechtěla.
Dobrý plán by bylo přejíždět sem a tam mezi Arizonou.
Ne.
- Nelíbí se ti to? Vůbec? - Ne, vůbec ne.
Nelíbí se ti?
Zasloužíš si tu nejlepší svatbu v životě, ale tohle to není.
Rozhodně to nebylo jasné ani snadné.
Dneska mě čeká největší rozhodnutí mého života.
Manželství, nebo nic.
To je stresující a náročné rozhodnutí.
Tak jo.
Byla to naprosto bizarní a krásná cesta.
Co manželky a partnerky chci,
to Micah zcela splňuje.
Ona je to, co jsem hledal.
Otázku, zda je láska slepá, jsme vyřešili už na začátku.
Zamilovali jsme se dvakrát.
Zamilovali jsme se v buňkách a potom i osobně.
Kámo.
Mám nervy na dranc.
- Máš být nervózní. - Jo, je tvůj svatební den.
Jo, ale obvykle víš, že se ten den vdáš.
Jo.
On... Takže je to doslova vědec.
- Velmi logický. - Je velmi logický.
Nejsme zvyklé.
Ve svém srdci ví, jak jsme zamilovaní a jak nám je skvěle.
Vím, jak se cítí, ale nevím, co řekne.
Když řekne ano, tak budu šťastná, ale musím vědět, že to dělá proto,
že opravdu chce.
Nechci, aby řekl ano jen proto, že mě nechce ztratit.
Všechno bude o tom, jak se budu cítit.
Co z něj budu cítit.
- Tohle je až do konce života. - Jo.
Na sto procent ho miluju.
Díky němu se cítím víc jako já.
Věci, které jsem v jiných vztazích skrývala,
nebo z nich byla nejistá.
- Kvůli těm věcem se cítím milovaná. - To se mi líbí.
Dobře se vyvažujeme.
On je víc v pohodě, neřeší, netrápí se ostatními lidmi.
Já jsem víc upravená a on to cítí stejně. A vylepšuju ho. Vylepšuju jeho styl.
O tom ani nezačínej.
Chci velkolepý, krásný život.
Ale nevezmu si člověka, se kterým se nebudu cítit jako vyvolená.
Jo.
To je ten prsten?
Ukoval jsem ho v Seattlu.
- To jsi vyrobil? - Jo, fakt.
- Fakt ukoval? - Jo.
To je super.
Jo, vzal jsem kovadlinu a kladivo a stloukl prsten.
- To je jedinečný. - Jo, bylo to super.
To je její prsten, prst.
Svět vidíme velmi podobně.
Oba chceme prožít každou chvíli života naplno.
Ať je to špatné, nebo dobré.
Patří to k životu, tak proč si to neužít?
Je v tom lepší než já. Ale oba to máme
a oba to vidíme a cítíme a baví nás představa plánování budoucnosti.
A stalo se to, aniž bychom se viděli.
Takže je to...
Víc autentické a upřímné to být nemůže.
Jo, nikdy jsem tě takhle neviděl.
Nikdy jsi ho takhle neviděl?
Ne, nikdy tak nepřemýšlel.
To jsem chtěl říct,
protože tohle ti není podobné a říkáš, že ona je v tom lepší
než ty.
Jo.
Máš pocit, že jsi po dobu experimentu
žil nějak jinak,
než jsi žil za posledních 27 let?
Nepřijde mi to tak. Ne.
A připadá ti to udržitelný?
To nemůžu říct. Já nevím.
Prozatím jsou tu hlavně dobré ukazatele, že by to mohlo vyjít.
Jo.
Jestli dokážeme udržet to, co máme teď, můžeme být manželé.
A proč by to vyjít nemělo?
Vím, že se věci mění.
Otázkou je, zda se dokážeme změnit spolu?
Růst společně.
Lidi se mění.
Sám jsi řekl, že tě dobře doplňuje.
Tak jsi nikdy nemluvil, jsi analytik.
Když říkáš, že takový je život, nezní to jako ty, ale v dobrém.
Jo, já si to taky myslím.
Myslím, že mě rozhodně inspiruje.
Jo.
A myslím, že to jsem opravdu hledal.
Nevím. Je to velké rozhodnutí.
Pokud řeknu ano, bude to velké.
Pokud řeknu ne, tak taky.
Jako vždycky si házíš klacky pod nohy.
Já nevím, prostě si dovol nebát se tolik rizika.
Jasně, že tu je riziko.
Chceš myslet na tu nejlepší i nejhorší možnost
a zhodnotit to.
Řekl jsem ti, co si o tom myslím.
Nedělám to rád, protože tě nechci moc ovlivňovat.
Jo.
Věřím, že se rozhodneš správně.
Pro všechny by bylo jednoduché říct, že bys to neměl dělat.
„Aby se ti něco nestalo.“
Lidé dělají monogamní vztahy už tisíce let stejně
a nemá to stoprocentní úspěšnost.
Tak kdo může říct, že tohle nemůže mít vyšší úspěšnost
než ostatní postupy?
Když řekneš ne, budeš na to myslet do konce života.
- Jestli jsi neměl říct ano. - Jo.
Když řekneš ano, bude to definitivní. Je to neobvyklé. Zvláštní.
Ale upřímně, myslím, že je stejně riskantní říct ne, jako říct ano.
- Tak jak ti je? - Moc ti to sluší. Těším se.
- Vážně? - Jo.
Už se nemůžu dočkat.
Je šílené, že nevíme, co řekneme, i když je to už tady.
Mám pocit, že bych měla mít víc jasno.
Ale zároveň si říkám, že tohle nebylo normální v ničem.
- Jo, chtěla jsem říct... - Je v pořádku věřit tomu procesu.
Netušila jsem, že takhle budu ve svatební den přemýšlet.
Oblékám si svatební šaty a přemýšlím, jestli se dnes vdám.
- Ale... - Jo.
Pořád ale doufám, že se rozhodneme správně
a dopadne to skvěle.
Jo. Taky doufám.
A Paul, ten druhý Paul.
Tak mu budeme kdyžtak říkat.
Ten druhý Paul.
Tati.
Jak se cítíš?
Dala jsi nám pořádně zabrat.
Ach jo.
- Je to pravda. - Jo.
Vím, že se milujeme. Chci, aby si byl stoprocentně jistý.
No, to chce každý.
Myslím...
že na to přijdeme v posledních okamžicích, což je vážně šílený.
Někteří spolu chodí roky a nakonec se rozvedou.
Když někoho miluješ, neznamená to, že to vyjde.
Jo.
To nikdy nevíš.
Ten romantik ve mně říká, že když to víš, tak to víš.
Ale ty to víš.
Mám pocit, že vím.
To, že jste tady a podporujete mě, to je pro mě nejvíc.
- Jistě. - Je to snadné. Jsi naše jediné dítě.
Měli jsme snadnou práci.
Mám obrovské štěstí a říkám si, že jednu dobu jsem nevěděla,
jestli vás vlastně ještě budu oba mít,
takže tohle je nejvíc.
- Bez ohledu na to, jak to dopadne. - Bude to dobrý.
Byla bych tu za každou cenu.
Ty bys vstala z hrobu, magore!
Co bys měla na sobě?
Jsem moc ráda, že mě podporujete, ať se stane cokoli.
Dělali jste to celý můj život a děláte to i teď.
- Jo. - Máme tě rádi.
- Díky moc. - Máme tě moc rádi.
Já vím. Mám tě ráda.
Tak co myslíš? Mám říct ano?
- To by bylo super. - Pro co hlasuješ?
Hlasuju asi pro ano.
- Řekl bych ano. Udělej to. - Jo.
Podle mě je ne víc riskantní,
protože o tom budeš navždy přemýšlet.
Neměl jsem si brát turistický ponožky.
Lidi, proč kurva nevím, co řeknu?
Jo, budeš to pořád měnit.
Večer a ráno mě něco napadlo, ale už si to nepamatuju.
Až ji uvidíš, budeš to vědět.
Jo. Bobby, co bys udělal?
- Řekl bys ano? - Asi ano, Paule.
- Ahoj, mami. - Ahoj, zlatíčko.
- Připravujeme se. - Moc ti to sluší.
- Děkuji. - Jsi potichu.
Mám si zapnout oba?
Možná jen jeden. Vypadáš úžasně.
Asi bych se na sebe měl podívat.
Jak se cítíš?
- Nevím. - Chceš si být jistý?
Kéž bych věděl, jak se mám rozhodnout.
Mám pocit, že nemám potřebné nástroje.
Není to jasné, nevidím to.
Ale rozhodně ji nechci odmítnout a pak o ni přijít.
Cokoli jiného než ano...
automaticky znamená ne.
Jsi tak chytrý.
Ale co ti teď říká srdce?
Možná bude nejlepší odpověď tam.
Obejmi mě.
- Mám tě ráda. - I já.
Jo!
Jako kdyby nic!
To je nádhera.
Jsem nevěsta.
Vypadáš úžasně.
- Perfektní šaty. - Mazec.
Bože, vypadáš úžasně.
- Paule, co říkáš? - Jak jsme my dva...
Jo.
S trochou štěstí.
Vypadáš šťastně.
Já vím. Mám pocit, že je to správně.
- Ty... Jo. - Jo.
Jsi nevěsta.
- Líbí se mi šňůrka vzadu. - Je to tady.
Tak jo, jdeme.
Je ti dobře?
Není mi vůbec dobře.
Ani trochu.
Dobře mi fakt není.
To zvládneš.
Určitě víc, co uděláš.
Doufám. Já nevím.
Takže...
Prostě buď šťastný.
- Na ničem jiném nezáleží. - Jo.
- Tohle mi nikdy moc nešlo. - S tím nesouhlasím.
Víc si teď uvědomuju svoje emoce a pocity.
Celkově je to dobře, ale chtěl bych mít kompletní jistotu.
Nechci jen poslouchat své emoce, nebo jen svůj rozum, ale...
- Moc o tom přemýšlíš. - Jo.
- Kde se to v něm bere? - Je prostě takový.
Podle mě se takhle budeš cítit až do posledních chvil.
Co když se moje mysl rozhodne v nějakou chvíli,
já to řeknu,
ale přitom to stejně tak mohlo být obráceně.
To je jako hod mincí.
Je to takový...
- Život je obecně takový. - Jo.
Musíš se rozhodnout a pak podle toho žít. Musíš udělat, co cítíš.
Právě teď bojuješ mezi srdcem a myslí.
Miluju ji. To ano.
Ale není to jasné.
No, pokud ji miluješ a ona miluje tebe,
všechno bude v pořádku.
Tohle mi říká i Micah.
Jo.
Říkám si, že tohle asi potřebuju slyšet.
- Dělá ti radost, viď? - To ano.
- To je nejdůležitější. - Jo.
- Bude to dobrý. - Jo.
Rozhodneš se správně.
Bylo by fajn vědět, jak. Chápeš?
Ono to přijde.
Možná nebudeš vědět jak.
- Na štěstí. - Jo, na štěstí. Na zdraví.
Obejmi mě.
Klid.
Snažím se.
Mám tě rád, synu.
Já tebe taky.
- Všechno bude v pořádku. - Jo.
Pecka, Dolores!
Je krásná.
Mám tě ráda.
Zlato, zvládneš to.
- Mám tě moc ráda. - Já tebe taky.
Jsem na tebe pyšná.
Děkuji.
Jsem strašně nervózní.
Bože.
Jsme na tebe s mámou moc pyšní.
Vždycky za tebou budeme stát.
Jsem na tebe hrdý. Zvládneš to.
Panebože.
Pokud můžete, postavte se.
Panebože.
Já nemůžu.
Dokážeš to. To nic. Bude to dobrý.
- Takhle mě chceš držet za ruku? - Asi.
Panebože.
Ahoj.
Chyběl jsi mi.
- Já vím. Stýskalo se mi. - Panebože.
Můžete se posadit.
Sešli jsme se zde, abychom se stali svědky lásky Paula a Micah a oslavili,
co jeden ve druhém nalezli.
Ten, kdo stojí před vámi, naplnil prostor ve vašem srdci.
Ten, komu jste vděční každý večer před ulehnutím
a ráno, když vstáváte.
Vstupujete do svazku, kde to nebude půl napůl.
Spíš se shodnete naplno dát sami sebe
do manželství a jeho zlepšení.
Vezměte si prstýnky.
Vezměte si její.
Jsou nádherné.
- Díky, dělali jsme je. - Slyšela jsem.
Není nic romantičtějšího a posvátnějšího,
než stát před vašimi blízkými
a vyslovit si vzájemně lásku.
Pokud se rozhodnete dnes vzít,
ruka, na kterou umístíte prstýnek, už nebude stejná.
Časem získá vrásky a jizvy.
Ale tyto prstýnky vám budou připomínat,
že mezi všemi možnostmi
jste se rozhodli složit před námi tomu druhému slib.
Tato tradice
je zde pro ty, kteří se zavážou k celoživotní lásce.
Stojíte zde s tím, koho milujete nejvíc.
To je pocit, který vás dostal až sem
a pocit, který byste si měli nést po celu dobu vaší cesty.
Paule, v buňkách mi bylo tak dobře.
Byla jsem sama sebou, bylo to snadné
a s nikým jiným jsem tohle necítila.
Díky tobě mám ráda i ty svoje části, které jsem považovala za špatné.
Víc si ani nemůžu přát.
Sdílíme mnoho společných hodnot
a patří mezi ně i to, jak je pro nás důležitá rodina.
Jako jedináček rozvedených rodičů
jsem si přála vdát se do rodiny, které bych mohla být součástí.
Když jsem poznala tvou rodinu, zamilovala jsem se ještě víc.
Cítím, že mám velké štěstí,
protože se dokážeme přenést přes naše kraviny a být tu pro sebe.
Rozhodli jsme se být spolu a já se od té doby neohlížím.
Hodně věcí zpochybňuju. Hodně.
Skoro všechno.
Ale v mé mysli není pochyb o mé lásce k tobě.
Touhle věcí jsem si jistý.
Je pro mě vzácné najít někoho, kdo vidí svět tak, jak ho vidím já.
S tebou jsem měl hned pocit,
že jsem byl na stejném místě jako ty a že to cítíme stejně.
Je to pro mě tak vzácné. Láska k tobě nemá srovnání.
Když se ohlédnu zpět, nemohlo to být jinak. Museli jsme to být my.
Byla to jednoznačně správná odpověď.
Paule a Micah, zamilovali jste proto,
jací jste uvnitř
a rozhodli se vzít, aniž byste se viděli.
Nyní se ukáže, zda je láska slepá.
Micah, slibuješ Paulovi lásku
bez omezení a bez váhání?
Slibuješ, že ho přijmeš takového, jaký je,
budeš ho podporovat v životě
a sdílet radosti společného bytí,
dokud budou vaše duše jednotné?
Myslím,
že v tuto chvíli
bude pro nás dva nejlepší,
když ti dám příležitost odpovědět první.
Měla jsem se víc opít.
Paule, slibuješ Micah lásku,
podporu v životě
a sdílení radosti společného bytí,
dokud budou vaše duše jednotné?
Miluju tě.
Ale...
Myslím, že teď bychom si jeden druhého vybrat neměli.
Myslím, že tam nejsme.
Upřímně jsem měla pocit, že přesně tohle řekneš.
Myslím, že jsem celou dobu chtěla, abys mi ukázal a řekl,
že mě miluješ a že se mnou chceš být.
Necítila jsem jistotu.
A v tuhle chvíli se ukazuje, že jsem se tak cítila právem.
Myslím, že chci...
Chci, aby se vědělo, že...
Co je správné pro mě, je správné pro oba.
Panebože.
Do hajzlu.
Co to kurva bylo?
Jak se cítíš?
Upřímně se mi ulevilo. Takhle jsem to chtěla.
Proboha.
Já tě tu nechci, chci si to vyřešit sama.
Já tohle nechci.
Prosím tě, nechci tě tady.
Moc to bolí.
- Je to hrozný. - Já vím.
Já nemůžu.
Ne proto, že bych tě nemiloval.
Cítím se hrozně.
Nesnášíš mě teď?
Rozhodl jsem se špatně?
Moc tě miluju.
Možná bys měl odejít.
Teď.
Tak jo.
To nic.
Cítím se zlomená.
Omlouvám se.
Mám pocit...
Nevím, připadám si jako pohroma.
Prostě tady nechci být.
M + P ŽENICH A NEVĚSTA
Jsi v pořádku?
Jak jen to je možné.
To bylo těžký.
Udělal jsi správně.
Správně pro sebe.
Není to dobrý. Je to na prd. Opravdu ji miluju.
Ale není to pro nás správně.
Láska tam rozhodně byla. O tom nepochybuju.
Ale přišlo mi, že není vždy oplácená.
A buď to tak bylo doopravdy,
nebo to mohl být obranný mechanismus.
Možná se držela zpátky,
protože se bála, že to nebudu opětovat.
A byla z toho jen negativní smyčka.
Odmítnout ji mě zničilo. Opravdu mě to zničilo.
Úplně mě to rozbilo na kusy.
Velká moje část chtěla říct ano.
Bojoval jsem s...
Měl jsem problém představit si Micah jako mámu.
Byla to pro mě těžká věc.
Je to jen...
Někteří lidé v sobě prostě mají takový ten pečující aspekt.
Nevím proč, ale kdykoli jsem to zkoušel,
tak jsem to nedokázal vidět.
Půjdu se utopit do řeky. Uvidíme se.
Musel jsem k sobě být upřímný.
Je to idiot.
Doslova.
- Řekl, že našel tu pravou. - Říkal, že tě miluje.
Jo.
Nikdo ho sem nenutil.
To mě štve, mohla jsi poznat někoho jiného.
Ale ne, on stál v cestě.
Nevím, co teď.
Štve mě, že o tom pořád pochybuju.
Bude to dobrý.
Budeš v pořádku.
Když to říkáš.
TIFFANY A BRETT SVATEBNÍ DEN
Dnešek je... Je to kouzelné.
Nečekala jsem, že mě to potká.
Páni!
Mám hlavu v oblacích.
To je vlak? To kecáš.
To bylo znamení. Dnešek bude fajn.
Když jsem se ráno probudila, trochu jsem vyšilovala.
Občas si házím klacky pod nohy a moc přemýšlím
a dneska musím jen věřit instinktům.
Zamilovala jsem se v buňkách, aniž bych ho kdy viděla.
Mohla jsem ho pořádně poznat.
On má tak dobré srdce a moc mu na mně záleží.
Jdi za tím, co ti dělá radost.
Když to uděláš, potkají tě dobré věci.
Jsi mi takovou inspirací. Už teď mám pocit, že tě miluju.
Tiffany Pennywellová?
Vezmeš si mě?
To si kuř, Brette!
Ano.
S tebou vidím budoucnost úplně jasně.
To je slza radosti.
Chci ti říct, Tiffany, že tě miluju.
Panebože.
Budeš se vdávat.
Jsem silná, nezávislá,
šťastná a žiju svůj skvělý život.
Ne, že bych někoho potřebovala.
Jen chci s někým tu krásnou zkušenost sdílet.
Chtěla jsem někoho,
jehož rozhodnutím můžu věřit, o koho se můžu opřít,
i když budu úplně zlomená.
Mám pocit, že se k sobě perfektně hodíme.
Haló?
Tiffany?
Je to tím stresem.
Skoro jako kdybych tu svatbu ani nechtěla.
Nemusím o tom moc přemýšlet, stačí to cítit,
důvěřovat své intuici. Ještě mě nezklamala.
Podívej, kde jsem. Ještě pořád mi musí říct ano.
Ale podívej se, kde jsem teď.
Tak jo.
Páni.
Nemůžu tomu uvěřit.
Takhle poznám, že je pro mě ten pravý.
Vyvolává všechny tyhle emoce.
Dnes je můj svatební den.
Je fajn to říct.
Protože jsem našel tu pravou.
Tiffany je všechno, co jsem chtěl.
Tohle je fajn.
Mám pocit, že se to mělo stát takhle.
Ahoj!
Tady ho máme. Tak co?
Jak je?
Jak se cítíš? Opravdu?
- Dobrý? - Máš svůj zlatý kalich?
To rád slyším.
- Nervozita je na místě, velký den. - Už to cítím.
- Jo. - Cítím se dobře.
Tohle byl jedinečný
a intenzivní proces.
Ale...
- Tiffany je ta pravá. - Nepochybuješ?
- Vůbec. - Je to ona?
- Žádné výhrady? - Ani jedna.
Cítím, že mě Tiffany opravdu miluje a snad cítí, že já ji taky.
A těším se, až jí nasadím prsten.
To dobré se říká jako první.
A co ty obavy? Co ti běží hlavou?
Jak jsme...
přišli o Arvina.
Jo, já vím.
A Arvin byl můj starší bratr.
Měl pár měsíců před svatbou a jedné noci
zemřel.
Když se to stane někomu, koho miluješ a víš, že by se...
Prostě se bojím, že se to může jednomu z nás stát.
Nerad na to myslím.
V takové chvíli ti dochází, jak je život krátký.
Stojíme za tebou a je fajn slyšet tě takhle mluvit.
Máš strach, ale přistupuješ k tomu pozitivně.
Přesto jdeš do toho rizika.
Nakonec je to...
úžasná žena. Nezávislá, silná, sebevědomá, pečující.
Dává mi pocit, že jsem důležitý.
Dává mi pocit, že mám hodnotu. Dává mi pocit, že mě vidí a slyší.
Připadám si s ní jako superhrdina a...
Zní to strašně kýčovitě, ale je to pravda.
Našemu vztahu věří a mluví o něm hodně konkrétně.
I o naší budoucnosti, nemám důvod pochybovat.
Co jí řeknu, bude od srdce.
A doufám, že to přijme.
Myslím, že ano.
Panebože.
DRUŽIČKA
- Nemluvila jsi s ním? - Ne.
Nechci ho ovlivňovat.
Takový to: „Nezapomeň, že já tě miluju.“ To nechci.
Netuším, co se mu honí hlavou.
Prostě posílám do vesmíru, že si řekneme ano.
Jen pro jistotu.
Tak jo.
- Když Brett řekne ne... - Ne, přestaň.
Byla bych zničená a vnímala bych to jako podraz.
Já jsem si totiž tak jistá!
Všichni jsme ti fandili!
- „Fandili jsme vám.“ - Myslím, že není blázen.
Ne, to by nám neudělal.
Myslím, že není tak šílený.
Já jen vím, že...
Čekám na znamení, co mi řekne „Tohle bys neměla dělat.“
Ale všechno mě vede k téhle chvíli.
- Uděláme to. - Jo.
Ahoj.
- Náš hrdina. Jak se máš? - Sluší ti to.
- Bezva. - Nevstávej.
- Nebudu. - Nevstávej.
Rád tě vidím.
Mám v kapse šnuptychl, kdybys potřeboval fňukat.
- Spíš ty. - No dobře.
Zní to, že ho budete potřebovat oba.
- Jak se cítíš? - Jsem připravený. Šťastný.
Připravený.
Brette, když se něco samo objeví
a vidíš v tom pozitiva, běž do toho.
Tak to vždycky bylo.
Není to obvyklý způsob seznámení.
Vy jste se ale tolik napojili na sebe a máte mnoho společného.
Je to úžasné.
Jinak bychom se nikdy nepotkali.
Nikdy bychom se nesetkali.
V životě bych na ni nenarazil.
Jsem na tebe pyšnej a mám radost.
Víš? Tohle ti mění život.
Čeká vás dobrá budoucnost.
Moje holčička.
- Ahoj. - Panebože!
Moje holčička!
Jo.
Mami.
- Panebože. - Koukni na sebe.
- Ahoj. Vypadáš skvěle! - Já vím.
Co si myslíte o Brettovi?
Miluju ho. Je tak milý.
Proto jste s tím v pohodě? Vypadáte totiž tak...
Mám z ní radost.
Přišla, slzy na krajíčku a říkala, jak je úžasný.
„Bože, ona je zamilovaná.“
To mě rozbrečelo.
Měla jsem z toho radost.
Spala jsem s botou toho chlapa vedle svojí postele.
Jakože... Cože?
Kdo to udělá pro někoho, koho nikdy neviděl?
Slyšela jsem jeho hlas ve snech. Takhle je láska slepá.
LOUIS TÁTA TIFFANY
- Jsem Louis. - Vítejte.
- Těší mě. - Díky za návštěvu.
Hezké boty.
Když vyšly, měly svoje barvy.
Modrá byla stejná, ale tady byla šedá.
Jasně.
Myslím, že ty jsem měl.
Jako kluk
jsem si rozhodně Jordany dovolit nemohl.
Ani já.
Měl jsem jen jednoho rodiče.
Máma mi dala všechno, co jsem chtěl.
A sám sobě jsem dal slib, že tu pro svoje děti vždy budu.
Nechtěl jsem, aby mě vnímali tak, jako já svého otce.
Snažím se tu pro ně vždy být.
Dlouho jsem se soustředil na to, abych byl v pozici,
ve které se vidím.
Vím, že až budu připravený mít rodinu a až ji budu mít,
dokážu je zajistit.
Tak, jak já jsem během svého dětství zajištěný nebyl.
Nic proti mým rodičům.
Prostě to tak dopadlo.
S manželkou jsme manželé 42 let.
Zvládneš to?
Jo.
Máma a táta jsou manželé zhruba stejně dlouho.
A máma s tátou toho spolu prožili hodně.
Jo.
Máma má problémy s psychikou
a já na svém otci ze všeho nejvíc obdivuju...
Ať to s ní a s námi bylo jakkoli těžké...
Doslova jsme přišli o všechno, když mi bylo 12 let.
Světla, vodu, dům, všechno a přestěhoval se k babičce.
Jasně.
A přes to všechno...
Můj táta nikdy neodešel. Máma taky ne.
Taky to s ním neměla lehké.
Vždycky byli spolu.
S manželkou jste vychovali úžasnou dceru.
- Toho si vážím. - Je neuvěřitelná.
Máš pocit, že ta pravá?
Ano.
Nejsem typ člověka, který do něčeho půjde jen proto,
že to ten druhý tak chce.
Vážně přemýšlím o každém svém rozhodnutí
a svým vztahem a budoucností s Tiffany jsem si opravdu jistý.
A to myslím z celého srdce.
Jsem oddaný Tiffany. Jsem oddaný našemu vztahu.
Opravdu nemám pochybnosti.
Chci jen požádat o vaše požehnání, abych si vaši dceru vzal.
Máš ho mít.
Máš ho mít. Věřím ti.
Věřím, že ona to cítí stejně. Je opravdu šťastná.
Jestli je šťastná, já taky.
Je připravená.
Takže máte mé požehnání.
- Děkuji. - Není zač.
Musíme...
- Díky. - Není zač.
- Rád budu součástí rodiny. - Ano.
- Moc vám děkuju. - Není zač.
Vypadáš dobře, Tiffany.
Jo, to je ono.
Jo.
Tohle jsou moje kalhoty?
- Je to ono? - Já ti asi nerozumím.
- Vypadá to jako já? - Ne.
Tak vidíš. Víc nepotřebuju.
Nic jiného neříkám.
Mám těsnou košili. Věř mi, rozumím.
Ale tohle není tvoje svatba.
Jen říkám, že chápu.
Jen zjišťuju, co je špatně.
- Nezlob se na mě. - Nezlobím.
Tohle je moje svatba. Důležitý den.
Úplně to chápu.
Takže si zasloužím mít kalhoty, které mi sedí.
Jsem frustrovaný. Měl jsem problém s oblekem.
Nejsem spokojený s krejčovskou prací.
Dnes nemají být překvapení. Má to být podle plánu.
- Vím, jak to má sedět. - Jasně.
Přijdu sem a tuhle chvíli
si mám užít, nemám tu mít překvapení.
Ten oblek mi nesedí.
Tohle by se nemělo stát. Tomu se dá vyhnout.
Mohl jsem to udělat sám.
Tohle se nemělo stát. Nejsou žádné výmluvy, tečka.
Jsem náročný na to, jak věci sedí, jak vypadám
a dnes je to o mně. Nejdůležitější den mého života.
A myslím, že je to den,
kdy se nespokojím s něčím, co se mi prostě nelíbí.
KREJČOVSKÉ ÚPRAVY ZAVŘENO
Tady je problém a musíme ho samozřejmě vyřešit.
- Ano. - Stoupněte si sem.
- Čelem k zrcadlu. - Dnes se žením.
Tak jsem to zkusil a je to...
Velmi výjimečné.
Poprvé jsem je zkusil a...
Kalhoty jsou moc široké.
Jsou dost pytlovité.
Co mám dělat?
Nic, jen je sundejte, já se do toho pustím.
1 HODINA DO SVATBY
Páni, lidi. Už je načase.
Panebože!
Ahoj.
- Vypadáš krásně. - Díky, mami.
Bože.
Je to neskutečné, ale cítím se šťastná. Pořád brečím radostí.
Zní to jako klišé, ale je to jako sen.
Mám pocit, že jsem v pohádce.
Chystám se udělat velké rozhodnutí. Myslím, že vím, co chci udělat.
Můžu hrdě říct, že jsem potkala muže v experimentu
a hrozně si užiju svůj život
jako paní Brownová.
- Je to skutečné. - Jo.
Hotovo.
Zkusím to.
- Můžete jít dovnitř. - Dobře.
Děkuji.
Jo, snažila jsem se. Založila jsem to, ale nevím.
Tohle už je tisíckrát lepší.
- To je skvělé. Díky moc. - Jo. Mé potěšení, ze srdce.
Zachránila jste mi svatbu. Obejmu vás.
- Děkuji. - Moc vám děkuju.
- Tak začneme. - Budu se vdávat!
Příteli!
Vidím tě, králi.
- Vypadáš skvěle. - Vidím tebe.
Rád tě vidím.
Díky, že jsi přišel.
- Díky za pozvání. - Ovšem.
Jsi důležitá součást našeho příběhu.
Od prvního dne říkám, že tě chci vidět vyhrát.
To jsi říkal.
Už je to tady. Nebudu lhát, je to trochu náročný,
vidím, co jsem mohl mít taky.
Ale jsem tu pro tebe.
Mám z tebe a Tiffany radost.
Ať tě potká cokoli, je to růst.
Co má být, to bude. Tohle být nemělo.
Mám tě rád. Mám tě rád z hloubi svého srdce.
Já tebe taky. Vážně, jsem rád, že jsi přišel.
Hodně štěstí. Budu vám v publiku fandit.
- Mám tě rád, kámo. - Já tebe taky.
- Uvidíme se tam. Tak jo. - Ano, pane.
To je hustý.
Do toho, Brette!
Rád vás vidím.
To je kus chlapa.
Ach jo.
Mám pro tebe ten šnuptychl.
V pohodě.
- Měj s ním trpělivost. Je dobrý. - Je úžasný.
- Je pro mě dobrý člověk. - Moc dobrý.
Mám tě rád.
- Já tebe taky. - Já víc.
- Já tebe nejvíc. - A já ještě víc.
Jdeme na to.
- Nečekala, že bude brečet. - Já vím.
Slzy jsem nečekal.
Vypadáš krásně.
- Postarej se o ni. - Ano.
Můžete se posadit.
Sešli jsme se zde, abychom se stali svědky a dali požehnání
spojení Tiffany a Bretta do svazku manželského.
Tiffany a Brett se přišli odevzdat jeden druhému v této svaté smlouvě.
Zde se ze dvou stává jedno.
Rozhodli jste se dnes vzít
a proto je dnešní den důležitý.
Tiffany a Brett by rádi uctili své rodiny,
které je milovaly, podporovaly
a dovedly až sem.
Vaše úchvatné dary a vaše výstřednosti,
jako když Tiffany usnula v nejdůležitější chvíli v buňkách.
Jo, holka.
A vaše vášně.
To ti nikdy neprojde, přísahám.
Tiffany a Brette, je mi ctí být svědkem
vaší lásky a oddanosti jeden druhému.
- A začíná pršet. - Hezký.
- Prší štěstí, zlato. - To je dobré znamení.
Jo!
Brette. Tvoje duše je tak krásná, Brette.
To jsi ty. Je to tvoje osobnost.
Díky tobě jsem lepší.
Moc ti děkuju, že jsem ti mohla ukázat, kdo jsem.
Kdo opravdu jsem.
A ty mě nesoudíš a za každou cenu mě miluješ.
Děkuji ti, že jsi.
V každé fázi tohoto procesu jsi byl důsledně sám sebou.
A proto vím, že tě miluju.
Nebylo to fyzické. Prostě jsi tak mluvil s mou duší.
A moc ti chci poděkovat.
Ne, počkej.
Dobře, musím... Končím, promiňte.
Jo, holka.
- Taky slzím. - Ne, dobrý.
Teď musím mluvit.
Budu mluvit od srdce.
Když jsem do toho šel, hodně jsem pochyboval o tom,
že se zamiluju.
V buňkách jsem pochopil,
že ty jsi přesný opak.
Cítil jsem v tvém hlase lásku. Cítil jsem lásku, jak jsi se mnou mluvila.
Cítil jsem lásku v tom, jak jsme se cítil. Prostě jsem cítil lásku.
Dala jsi mi pocit, že můžu být lepší muž.
Nejen pro mě, ale i pro tebe a naši budoucí rodinu.
Díky tobě mám pocit, že jsme dokonalý pár.
Našel jsem v tobě životní partnerku.
V tom, jak se nosíš.
V tvém optimismu.
V tvé laskavé a milující duši.
Jsi úžasný člověk uvnitř i navenek.
Proto jsem se do tebe zamiloval.
Tiffany a Brette, rozhodli jste se zasnoubit
a strávit spolu zbytek života na základě hlubokého, citového pouta.
Zamilovali jste se do toho, jací jste uvnitř
a rozhodli jste se vzít, aniž byste se viděli.
Nyní se ukáže, zda je láska slepá.
Brette.
Bereš si tuto ženu od dnešního dne
za manželku?
V dobách oslav, v dobách zármutku,
v dobách nemoci, v dobách zdraví
a zříkáš se ostatních, dokud vás smrt nerozdělí?
Pokud ano, řekni „ano“.
Tiffany, rozhodně ano.
Tiffany. Bereš si tohoto muže
dnešního dne za manžela?
No...
Brette, rozhodně ano.
Jo! Je to tam!
Můžete mu nasadit prsten.
Dobrý? Máš to?
Dobrý?
A nyní vám můžu oznámit,
že jsou nyní mužem a ženou.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Je mi ctí vám poprvé představit
pána a paní Bretta a Tiffany Brownovi.
Právě jsme se vzali.
Pán a paní Brownovi. Jak je?
Právě jsme se vzali. Manžel a manželka, tady.
Teď a navždy.
Navždy.
Jsem připravena na další společnou cestu.
Našel jsem životní partnerku
a těším se na společný život.
Miluju tě, Brette Browne.
- Miluju tě, Tiffany Brownová. - Jo!
Zdrhneme do salónku a dáme si rychlovku, jo?
Tak pojď. No tak!
Zlato.
- My jsme Brownovi. - My jsme Brownovi.
BLISS A ZACK SVATEBNÍ DEN
V buňkách jsme navázali se Zackem vztah a opravdu se zamilovali.
To skončilo a pak jsme se potkali osobně,
znovu oživili naši lásku a teď jsme tady.
Dnes je můj svatební den. Jsem nervózní.
Těšíme se a uvidíme, jak to dopadne.
- Bliss? - Ahoj.
Bliss?
ANNALEE SESTRA BLISS
Zack je pro mě tím výjimečným člověkem.
Věděla jsem to od začátku, už v těch úvodních dnech rozhovorů,
že je to můj člověk. Opravdu to mezi námi zahořelo.
Všechno nejlepší.
Mockrát děkuju.
Upekla jsem ti cupcaky.
Já vím. Vidím to. Tohle je moc milé, Bliss.
- Díky moc. - Není zač.
Panebože.
Moje oblíbená písnička je „I Hope You Dance“ od Lee Ann Womackové.
Vážně? To je písnička mojí mámy.
To bude písnička na můj první společný tanec po svatbě.
Zamilovala jsem se a on mi pak zlomil srdce.
Bliss, jsi úžasná.
Jsi geniální, pečující, jsi...
Bože.
Rozcházíš se se mnou?
Fakt tě miluju, Bliss.
Taky tě miluju a doufám, že najdeš své štěstí.
Promiň.
Když jsme se rozešli, byla to otázka víry.
„Co se tu děje a jak mi to mohlo uniknout?“
Je neskutečné, že jsme nakonec tady.
Dnes se vdávám a je to mazec.
Tohle je klíčový okamžik mého života.
Chci mít rodinu. Chci mít partnera v životě.
A Bliss je všechno, co jsem u manželky chtěl.
Stoprocentně víme, že se milujeme.
V naší mysli není pochyb o lásce.
Cítí se jako sova.
Což je divný, protože se taky cítím jako sova.
Popiš mou osobnost. Jsem dlouho vzhůru...
To je jisté.
Trochu jiný než ostatní ptáci, že?
Že jo?
Říkal jsem jí o písni, kterou jsem chtěl pro náš první tanec.
„I Hope You Dance“.
O tom, že nikdy nesmíš přijít o touhu objevovat
a nic nebrat jako samozřejmost.
A říkal jsem o tom Bliss a ona se odmlčí.
A pak řekne: „Tu písničku mám na svatebním playlistu.“
Tu písničku jí zpívala máma.
- No páni. - Jo.
Tyhle maličkosti jsou trochu šílené.
Tak proč sis ji nevybral napoprvé?
Noc předtím jsem byl rozhodnutý, že si vyberu Bliss.
- Pohádali jsme se. - Kdo?
Bliss a já. Jak jsem vyrůstal a jak vyrůstala ona.
Jsme jiní. A nevěděl jsem, jak na mě její rodina zareaguje.
Přišlo mi, že nevnímá, co jí říkám.
Chodil jsem se ženami, jejichž rodiče mě odmítli.
Proč? Tebe?
Kvůli tomu, jak jsem vyrůstal. Je to...
Předtím, než jsi byl... Kdo by tě teď mohl zpochybňovat?
To, co jsi udělal. To, co děláš.
Divil by ses.
Jsme z jiných světů. Nechci být v manželství,
kdy mě její rodiče nesnáší
a nechtějí mě vídat.
Romeovi a Julii to taky nevyšlo.
- Jako... - Jo.
A jak to nakonec šlo? Rodinu jsi poznal, ne?
Jo. Šlo to opravdu dobře. Její matka je světice.
- A její táta? - Její táta...
Její otec se mi líbí.
Myslím, že je to opravdu inteligentní člověk.
- Je to jeho dcera. - Jo.
Ale koukal na mě dost vražedně, když přišel.
„Těší mě.“ A on jen...
Mám dvě dcery. Já bych...
Takže logika versus emoce.
Proč by ses z logických důvodů dnes neoženil?
Z logické stránky spolu nejsme dost dlouho,
abychom věděli, jak to bude fungovat, až nebudeme
na dopaminu a oxytocinu.
To by byla logická stránka.
Ale realita je taková, že v jednu chvíli prostě musíš skočit.
Jo, byl to nejintenzívnější vztah, jaký jsem kdy zažila a...
- Jsi připravená. - Asi jo.
Nejdůležitější pro nás oba je říct, co opravdu cítíme.
Já mu věřím. Vážně.
A věřím, že řekne, co má v srdci.
- V ideálním případě „ano“. - Že jo?
Každý chce být žádaný.
Jo. Ale je to prostě síla.
Mám z tebe radost, a když řekne ne, mám běžecké boty.
Budou slova.
- Na co to B? - Její iniciála.
Aha. Jasně.
Kámo, vypadáš peckově.
- Vypadáš fantasticky. - Děkuju.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, Lexi. Ahoj, babi.
- Jak se cítíš? - Dobrý.
Sluší ti to. Páni.
- Moc děkuju, že jste tady. - To bych si nenechala ujít.
Já vím.
Jo, jen bych si přál, kdyby tu mohli být všichni.
- Ale... prostě tak. - Jo.
Ne každý tu může být.
Víš, že by tu taky byla, jen by nebyla tak potichu.
Manželku jsem hledal dlouho.
Nečekala jsem, že to bude tak trvat, jsi skvělý úlovek.
Díky, babi.
Mám z něj opravdu radost.
Je pro mě důležité mít tu svou rodinu.
Moc bych si přál, kdyby tu mohla být i moje matka.
V dětství to bylo šílené.
Ale matka mě vždycky milovala a věřila ve mě.
A proto jsem si vždycky věřil.
Kdyby mě moje máma nemilovala, nebyl bych tady.
Vím, že se dívá.
Tak jo, jdeme na to.
To je nádhera.
Ach bože. Je to nádhera, až to bere dech.
Já jen...
- Připravená? - Ano.
Budeme s tebou po celou dobu.
Díky, že jste tu.
„Vítejte na svatbě Bliss a Zacka.“
Snad s tebou tenhle mladík zvládne udržet krok.
Jo.
Nejsem si tím jistý, ale snad jo.
- Zvládne. - Uvidíme.
Zvládne. Zatím to tak vypadá.
- Ano. - Jo.
Uvidíme.
Koukni na mě.
Jsem tu, mám tě ráda.
Vím, že jsi se mnou. Díky.
Nebudu brečet. Je to dobrý.
Mám slzu v oku. Ne, nemám.
Jen vás škádlím.
Pamatuj, že ty můžeš nabídnout vše.
Nechci na to zapomenout.
- Rozhodně to bude skvělé. - Jo.
- Vždycky máš svou rodinu. - Jo. Díky, tati.
- Mám tě ráda. - Já tebe.
Jo. Nikdy se nespokoj s málem.
Ať se děje cokoli.
Jo.
- Jdeme na to. V pohodě? - Jo.
Jen se usmívej.
- Mám tě rád. - Já tebe.
Kdo předává nevěstu tomuto muži?
- Já. - My.
Můžete se posadit.
Vypadá vyděšeně.
Bliss a Zacku.
Dnes jsme přišli oslavit lásku,
zázračný dar,
jehož oslavou je právě svatba.
Chystáte se vstoupit do svazku,
který je tím nejužším a nejněžnějším vztahem mezi lidmi.
Je to svazek založený na vzájemném respektu a náklonnosti.
Nejdůležitější věcí v životě je totiž láska.
Bliss...
Myslím, že jsem věděl, že tě miluji ve chvíli, kdy jsem se s tebou rozloučil.
Když jsem se rozloučil, došlo mi, co jsem ztratil.
A když jsi byla pryč,
byl jsem sám
a osamělý
a smutný.
Když jsem v noci uléhal, myslel jsem na to, jak jsi mě chápala.
Jak jsi mi rozuměla.
Kolik toho máme společného.
A když jsi byla pryč a já na tebe myslel,
došlo mi, jak hlasitě mluvily tvé činy.
Hlasitěji než jakákoli slova.
Nemusíš mi říkat, že mě miluješ,
protože ty mi to dokazuješ. V buňkách jsi mi to dokázala,
když jsi mi čtyři hodiny pekla dortíky.
Jen dvě, ale nevadí.
Miluju tě.
Miluju na tobě všechno. Jsi geniální.
Jsi krásná. Staráš se. Jsi přemýšlivá. Jsi štědrá.
Nevěděl jsem, že tě miluju, dokud jsem neodešel.
Cítil jsem to, ale až když jsi odešla, věděl jsem, že tě miluju.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Páni, je toho tolik, co můžu říct.
Nejdůležitější je,
jak krásně vnímáš svět.
A opravdu věříš na druhé šance. Snažíš se v lidech vidět to dobré.
Už jen setkání s tak laskavým mužem je jedinečná věc.
Viděla jsem, jak ti záleží na ostatních, jak jsi chytrý
a jaký jsi prostě člověk. Připadalo mi to úžasné.
Nikdy jsem nikoho takového nepotkala.
Jsi všechno.
Jo.
Bliss a Zacku,
zamilovali jste se do sebe díky tomu, jací jste uvnitř.
Rozhodli jste se
zasnoubit a strávit spolu zbytek života díky svému hlubokému spojení.
Nyní se ukáže, zda je láska slepá.
Zacku, berete si tuto ženu za manželku?
Budete ji milovat a ctít
ve vší upřímnosti a úctě, ve víře a něžnosti,
žít s ní a opatrovat ji ve svazku manželském?
Miluju tě, Bliss.
Ano.
Nyní se ptám vás, Bliss.
Berete si tohoto muže za manžela?
Budete jej milovat a ctít,
ve vší upřímnosti a úctě, ve víře a něžnosti,
žít s ním a opatrovat ho v manželském svazku?
Ano.
Je mi velkým potěšením, že vás teď prohlašuji za muže a ženu.
Můžete políbit nevěstu.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- Byla jsi nervózní? - Jo, hrozně moc.
Vypadal jsi tak klidně.
Jsme manželé. Jsem tvůj manžel.
- Jsi můj manžel? - Jo.
Jsem tvá žena.
Musíme si naplánovat dovolenou.
- Dluží mi dovolenou. - Jo, dlužím.
- Takže asi... - Mexiko ne.
Jo, do Mexika už nechci.
- Do Mexika nikdy. - Nikdy?
Dělám si legraci.
- Jsi můj manžel. - Jsi moje žena.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- Koukni na nás. - Jsme manželé.
Láska je slepá. K zamilování se nepotřebuješ člověka vidět.
To je jasné.
Do Micah jsem se zamiloval,
ale nebyl jsem si jistý, jestli láska dostačuje.
Bylo pro mě těžké představit si, že si ji dnes vezmu
a stejně tak těžké bylo představit si,
že si ji vezmu zítra, nebo za deset let.
Rád bych se naučil být vděčný za to,
co jsme zažili a neuvažoval nad všemi „co by, kdyby“.
V to doufám nejvíc.
Chtěla jsem, aby Paul odpověděl první,
protože to bylo jediné, co jsem potřebovala, abych řekla ano.
Aby mi dokázal, že si mě vybral, ale to neudělal.
Kdyby si mě Paul chtěl vzít, řekla bych ano.
To je snadné rozhodnutí.
Prosím o potlesk pro Bliss a Zacka.
Takže moje sno... manželka...
- Snoubenka? - Manželka. No, je to nové.
- Manželka je úplně nová. - Moje žena je nádherná.
Ale zamiloval jsem se do ní, než jsem ji uviděl.
Takže jo, láska je slepá.
Půjdeme rovnou na první tanec.
Tady jsme, manželé. Muž a žena.
Dala jsi palec nahoru.
Dva palce nahoru.
Cítím se dobře. Cítím se naprosto v klidu.
Na tomhle muži mě nic neděsí.
Díky Tiffany se cítím milovaný.
Mám s ní pocit, že můžu být nejlepší verzí sebe samého.
U partnerky jsem hledal mnoho kvalit
a Tiffany je všechny splňuje.
A tady je. Paní Brownová.
Láska je slepá.
Velký potlesk pro Kwameho a Chelsea!
Dnes je první den zbytku vašeho života.
Tohle je první den nejlepšího výletu,
a dobrodružství, jaké jsi kdy zažil.
- My oba. - Už jsem ji chtěl opravit.
Dobře, že to udělala sama.
- Za celý náš život. - Jo.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- A teď je to skutečné. - Je.
Určitě chceš ten podpis dokončit?
Tohle je šílený. Je to skutečné.
Jsme manželé.
- Je to oficiální. Jsme manželé. - Je to oficiální.
Je to oficiálně legální.
Ale jsi právník, takže kdybys...
- To je pravda. - Dělám si srandu.
- Jsi nejlepší žena na světě. - Jo.
Překlad titulků: Zuzana Matějková