Bliss, jag älskar dig verkligen.
- Gör du slut med mig? - Jag kan inte gifta mig med dig. Förlåt.
Irina, vill du bli min fru?
Det är mitt livs lättaste ja.
Brett.
- Du är så stilig. - Tack. Du är vacker.
Tack.
- Vill du gifta dig med mig, Jackie? - Självklart.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Jag har aldrig förut känt sån attraktion. För det började inte fysiskt.
Det här sätter tonen för resten av vårt liv, och det är bra.
Jag vill alltid minnas det här.
- Jag satsade allt med dig. - Jag tycker om dig.
- Vill du vara med henne? - Nej, jag är där jag ska vara.
Släpp det då. Släpp det, för fan.
Jag är känslosam. Jag tänker på hemma.
Jag kan inte åka tillbaka till den där skiten.
Det behövs lime.
Irina avskyr sin man.
Herregud. Du suger.
Det här förhållandet har dränerat mig.
Vi borde avsluta. Det här funkar inte.
Om du kunde, skulle du vilja vara med Bliss?
Jag valde fel.
Du vet det, och jag vet det.
Det är tråkigt att lämna Mexiko.
Den där ser jättetung ut.
Tur att du bara har en väska. Du kan hjälpa mig.
Vad har jag gett mig in på?
STUGA
Vi ska åka härifrån. Vi ska packa klart.
Jag är glad. Ser ni det?
De kommer att se det. Ja, det gör ni.
Vi påbörjar ett nytt spännande kapitel.
Jag stannar gärna i den här fantasivärlden där allt bara handlar om oss.
Men det är inte realistiskt.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
- Vi är ute. - Tvinga mig inte att åka.
Adíos.
Förändringar väntar. Åter till verkligheten, men jag är glad.
Jag också.
Okej, överdriv inte.
Fick du med det?
21 DAGAR TILL BRÖLLOP
Välkomna till Smaragdstaden.
Just det. Jag och Vanessa är här i vackra Seattle.
Fem par förlovade sig och blev kära i blindo.
Ett av förhållandena funkade inte.
Om jag om av någon anledning inte kan sluta tänka på Zack,
får jag göra nåt åt saken.
Det kanske är för sent. Han kanske har gått vidare.
Men jag kunde inte släppa den olustiga känslan med honom.
Titta på det här!
- Vad fint. - Kom.
Den romantiska resan är över. Nu börjar den mest intensiva fasen av experimentet.
De har fått sina mobiler, och ska åka hem och bo tillsammans i en ny lägenhet.
- Okej. - Oj.
Kom in och ta av skorna.
Det här är min sida, och allt det där är ditt.
Du är så snofsig. Jag ska borsta av dig.
Du är gullig.
Kommer ålder, bakgrund, utseende, familj och ekonomi att spela någon roll?
Du har skorna i sängen.
- Lägg av. - Förlåt.
Hur ska de få ihop sina liv, sina jobb, sina hem?
- Jag städar fyra gånger i veckan. - Fyra?
- Ja. - Okej.
- Det är viktigt att det är rent. - Ja.
Det är nog för att jag jobbar i tandläkarbranschen.
Allt måste vara rent.
Nu är de tre veckor från altaret, och sitt viktigaste beslut nånsin.
Hur ofta kommer du att jobba hemifrån?
- Jag gör det hela tiden. - Bra fråga. Kanske 75 % av tiden.
- Det går bra. - Det blir inte mycket gjort.
Båda får sparken den första veckan.
- Vi förlorade våra jobb. - Ja. Hoppsan.
Kommer de att bevisa att kärleken är blind?
SEATTLE, WASHINGTON
Hur var resan med din fästmö?
Gräslig. Hon behandlade mig som skit.
Vi sov i varsin del av sängen. Vi rörde inte varandra.
Ingen ömhet.
Jag var färdig med det dag två.
Vet du vad jag tänkte på i Mexiko?
Du var den jag letade efter.
- Vad dumt. - Det känns dumt att säga.
- Irriterande att höra. - Jag säger sanningen.
När jag sa nej till dig och gick ut genom dörren, visste jag att det var fel.
Jag visste det, men det var för sent.
- Du friade till henne. - Ja, för att jag älskade henne.
- Det är ingen anledning... - Det finns mer än en som är rätt.
Jag vet inte. Det får mig att ifrågasätta dig.
Jag fick det jag förtjänade.
- Jag menar... - Jag valde fel.
Du ansträngde dig och bakade cupcakes.
- Påminn mig inte, okej? - Jag vet.
De var så goda. Det visade vem du är.
Hon visade också sina rätta färger. Hon glömde min födelsedag.
- Alltså... - Du efterhandskonstruerar.
- Vadå? - Jag vet inte.
Det här är bara så knäppt.
- En konstig situation. - Jag vet.
- Vi har aldrig träffats förut. - Du fick aldrig se mig.
Ja, så jag tänkte: "Han kanske inte ens är snygg."
- Överraskning-. - Det är jag inte.
Det gör det mycket lättare.
Jag skojar bara. Du trodde nog att jag var... Jag vet inte.
Jag tänkte mig dig som...
Och det är min typ... lite nördig.
Ja, jag är nördig. Jag ser bara inte ut så.
Det är okej, men jag låter som en nörd.
- Din röst passar inte kroppen. - Jaså, inte?
- Känns det konstigt att koppla ihop dem? - Jag gillar att titta på dina ögon.
- Du har väldigt vackra ögon. - Tack.
Du har också fina ögon, men jag vill inte ge dig några komplimanger nu...
Har jag för intensiv ögonkontakt?
- Nej, hurså? Tittar jag bort? - Nej, vi bara...
- Jag brukar nog se mig omkring. - Jag håller ofta ögonkontakt.
- Jag älskar det. - Det var det första Irina sa.
- För mycket ögonkontakt? - Hon sa: "Du blinkar inte så ofta."
Alltså...
- Men det var rätt så kul. - Du tänker som jag.
Vi är knäppa på samma sätt.
Sammanträffanden, saker vi pratade om, låtarna, ugglan.
- Läskigt. - Ja, det var det.
Jag hade inga förväntningar när jag gick in i det här.
Jag väntade mig inte att få äkta känslor,
och min logiska sida säger:
"Hur kan man få såna känslor på så kort tid?"
Förvånade det dig?
- Ja. - Mig med.
Ingen kan förstå det, och det känns så dumt att säga.
Det är det inte.
-"Du är galen." - Ja.
"Hur länge har du känt henne?"
Ja, det är inte ett dugg vettigt. Det är inte logiskt.
Jag tänkte att det fanns potential.
Jag trodde inte att jag skulle bli kär.
Och man vet skillnaden mellan att gilla och älska någon.
Ja.
Definitivt.
Det har varit några känslosamma veckor, det är en sak som är säker.
Ja. Jag vet inte om vi blir tillsammans nångång...
Och min plan var inte att försöka övertyga dig.
- Bra. - Jag ville bara...
Oavsett vad som händer, var det meningen att vi skulle träffas.
- Ja. - Jag tror det. Och...
Jag tror också det.
Men...
Du är söt.
- Jag är glad att vi kunde träffas. - Jag också.
Jag var jättenervös och det kändes knasigt...
Jag var också nervös.
Hur som helst. Det var intressant att träffas
och helt galet konstigt.
Jag är glad att vi gjorde det.
Ja.
Ska vi gå till dörren?
- Hoppas att vi gör om det. - Vi får se.
- Du. - Ja.
Maten är här.
- Luktar det gott? - Redo?
- Ja. - Vår första hämtmat.
- Hemma hos oss. - Hemma hos oss.
För tre veckor sen satt jag i soffan
i kalsongerna och spelade Xbox.
Och nu lever jag vuxenliv på högsta nivå.
Jag är förlovad.
Vi bor tillsammans. Det är sinnessjukt.
Jag visste inte hur vårt ställe skulle se ut.
Eller hur!
Men jag känner mig hemma här med dig.
Det känns som hemma när jag är med dig.
Du är bra på töntiga filmrepliker.
- Och du älskar dem! - Ja.
- Förneka det inte. - Ja!
- De är toppen. - Du älskar dem!
- Vad tycker du om städning? - Det är bådas jobb.
- Kan du dammsuga? -Älskling.
- Jag vet hur man dammsuger. - Jag kollar bara.
- Du har varit ungkarl hela livet. - Slå igång den och kör runt på golvet.
Bra jobbat. Du är ett geni, älskling.
Vad mer, frun?
- Disken. - Vad är det med den?
Lägger vi den i diskhon? På bänken? I diskmaskinen?
I diskhon. Det är lägstanivån.
- I diskhon, alltså. - Minimum.
Vadå minimum?
När man ska sova, ligger disken i diskhon.
- Sova i diskhon? - I bästa fall är disken ren.
Då blir det 70 % i bästa fall och 30 % minimum.
Inte illa, va?
Vi kan väl sikta på 90 % i diskmaskinen.
Jag är nöjd med 80.
Jag vill inte sova med ett skitigt kök.
Du måste komma ihåg att spola när du går på toa.
Det är den sjukaste ovanan.
Det är bara på natten när jag inte vill väcka dig.
Oroa dig inte för det. Spola bara.
- Okej? - Okej, älskling.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
JAG ÄLSKAR DIG, ÄLSKLING!
Jag vet inte hur jag ska inleda det här samtalet, men...
Herregud.
Innan vi satte oss på planet hem från Mexiko,
kom Irina fram och berättade
att hon är attraherad av dig.
Det kändes jättekonstigt.
Hade du nån aning om det när vi var i Mexiko?
På poolpartyt var hon lite klängig. Hon rörde vid mitt ben och sånt.
Det var konstigt, men jag tänkte inte mer på det.
Zack stod precis bredvid oss.
Så hon skulle ju inte stöta på mig på riktigt i det läget.
Det fick mig att tvivla på
var vi står.
Jag vet inte, men jag började undra
om det hände nåt mer som jag inte vet om?
Jag har ingen avsikt eller önskan att inleda nåt med henne.
Det var bara så skumt hur hon avslutade med Zack
och sedan direkt bytte inriktning
till sin "bästa väns" fästman?
Ja, det är konstigt.
Det är frustrerande eftersom det handlar om ren attraktion.
Vilket jag fattar, för du är snygg, men...
- Jag vet inte. - Ja.
Du är min fästman, min andra hälft, och det är...
Om det du säger är sant,
och det inte pågår nåt jag inte vet om, och du inte har några känslor,
då är det här en sak mellan mig och henne.
Jag tycker synd om Zack. Han är min vän.
Jag med. Det är lätt att skratta åt honom,
men allt han gjorde
som var så avtändande för henne, var samma som han gjorde i kapslarna.
Den enda skillnaden är att hon ser hans ansikte.
Ja.
Jag har varit medskyldig till
att skratta med åt hela grejen, eftersom han är så speciell.
Men han gick in i det här med ett öppet sinne.
Och ja, han kanske är en knasboll.
- Men det är hans äkta jag. - Ja.
- Det är det jag gillar. - Ja.
När hon flirtade med mig vid poolen,
sa jag inget om det inför alla andra,
eftersom jag känner mig så trygg i vårt förhållande.
Jag känner dig så väl.
- Du får mig att känna mig säker. - Det känns rätt.
Tvivlar du på mig? Jäklar.
Jag känner mig starkare och starkare för var dag som går.
Det finns nog inte mycket som skulle kunna knäcka oss.
Den där självsäkerheten är så himla sexig,
och jag ser fram emot att utforska den fysiska sidan.
Jag hoppas att Paul håller med. Jag vet inte.
Vad vill du göra? Nåt särskilt?
Jag vet inte.
Svaret är ganska uppenbart, för mig i alla fall.
Jag fattar.
Vad fint! Jag ska ta hit min lavalampa. Jag ska ta hit min...
Lavalampa? Är det 1972? Har du en lavalampa?
- Den är rolig! - Har du en, på riktigt?
- Jag har en. - Vilken färg?
Du får inte se den.
Du är otacksam. "En lavalampa."
Oroa dig inte. Du vill inte ha den, jag ska ta hit den.
Vi är tillbaka i verkligheten med jobbrutiner,
vänner, familj, telefoner, sociala medier.
Det är mycket, men det känns kul. Jag är redo att hantera världen.
- Vad är det första du vill göra nu? -Äta!
Jag ser fram emot att vakna med henne, laga frukost och skicka henne till jobbet.
Sedan starta min dag och vänta på att hon kommer hem.
Jag har såklart berättat för mina föräldrar,
och min bror och min syster att jag är förlovad. De är överlyckliga.
De såg hur lycklig jag är.
Jag antar att jag måste hålla stilen när vi träffas, och inte komma i...
Du kan ha på dig vad som helst.
- Ja. - Jag berättade för...
...mamma och pappa.
- De sa: "Va? Det här är inte Jackie." - Ja.
De trodde mig inte. Jag sa att jag är seriös,
men de trodde nog fortfarande inte på mig.
Det är en sån där grej som de måste få tänka på,
tills det sjunker in,
nångång.
Jag försöker skjuta upp det så mycket jag kan.
Vill de träffa mig?
- Det hoppas jag. - Okej.
Jag tror det. Och pappa är cool, han kommer att säga: "Okej, trevligt."
Mamma är mer...
Mer som mig, men...
Det kommer att gå bra. Jag kommer att gilla henne.
- Det hoppas jag. - Ja.
Allt ditt är mitt, och allt mitt är ditt. Är det vad du försöker säga?
Jag älskar honom, men jag gillar att ha ett rent badrum.
Brett har inga problem med att kliva ur duschen
och lämna vatten på golvet. Det är en sak jag stör mig på.
Jag har nämnt det förut. Han säger: "Det är bara vatten."
Men för mig...
Det är bara... Det kommer att ta tid att vänja sig. Han är min älskling.
Jag skulle vilja ha en tv här.
I sovrummet ska du antingen sova eller ägna dig åt mig.
Jag ägnar mig åt dig nu. Du har min uppmärksamhet.
Jag är jättelycklig här.
- Jag menar det. - Tack.
Du är fantastisk.
Du är också fantastisk.
20 DAGAR TILL BRÖLLOP
God morgon.
- Hej. God morgon. - Kaffe?
Tack.
God morgon.
När jag vaknade bredvid Micah ville jag genast ge henne en kyss.
Vår fysiska koppling är toppen. Vi är bekväma med varandra,
och det är nåt jag har saknat under en lång tid.
- Herregud vad du stönade i natt. -Åh, nej.
- Vi får tejpa din mun nästa gång. - Ja.
Ja, vi tog tid på oss och stressade inte fram något.
Men vår fysiska relation är nu på samma nivå som den känslomässiga.
Och bådadera känns toppen.
- Har du sovit gott? - Jag sov faktiskt riktigt gott.
Det kändes så äkta att vara i ett riktigt hus.
Jag vaknade klockan sju.
Du var som en Duracellkanin som hoppade ur sängen, medan jag...
- Vad har du planerat idag? - Jag ska prata med Irina i kväll.
- Kul. - Jag är nervös.
-Är du? - Ja.
- Det känns konstigt, men så är det. - Jag kan tänka mig det.
- Vi får se hur det går. - Du grejar det.
Jag kanske träffar Zack.
- Ja. Ville han umgås igår? - Ja.
- Du dumpade honom. - Ja, det gjorde jag.
Jag umgicks i sängen med min fästmö.
- Jag har viktigare saker för mig. - Jaså?
Ja. Större fiskar att fånga.
Vi är här. Jag ser fram emot att visa dig min lägenhet.
- Här är badrummet. - Jag gillar det här.
- Schyst. - Okej.
- Jag gör morgonaffirmationer. - Okej.
- Det här är vardagsrummet. - Ja.
- Där är min säng. - Ja.
- Här är köket. - Oj.
- Kära nån, det är så mycket rosa. - Ja
Så mycket rosa här.
Allt var rosa. Rosa skor, rosa naglar.
Ljust och färgglatt och omöjligt att missa. Jag får vänja mig vid det.
Herregud, till och med vinet är rosa.
Jag gillar alla dina färger.
- Vackert. - Allt matchar väl?
Vill du ta med dina rosa vattenflaskor?
- Ja, rosa vattenflaskor. - Ja.
- De följer med. - Vad är grejen med det rosa?
-Är det din favoritfärg? - Det har det alltid varit.
Men vad gäller inredning
så fick jag den här lägenheten när jag och mitt ex gjorde slut.
Han bestämde inredningen i vårt hem.
Okej.
Efter det var jag fri
och kunde äntligen inreda som jag alltid velat,
på ett sätt som visar vem jag verkligen är.
Okej.
Det är därför den här lägenheten har varit så välgörande för mig,
att få uttrycka mig själv och vara mig själv.
Det är den största anledningen till...
...att jag överdrev det rosa.
Jag ville uttrycka mig själv, och det kan jag göra i vårt hem också.
- Okej, jag förstår. - Tack, älskling.
- Självklart. - Vad gulligt.
Det var mycket som blev verkligt i kväll.
Jag har ingen att komma hem till.
Singlar har många ensamma kvällar.
Jag har videosamtal med mina vänner varje kväll när jag äter middag.
Bara för att känna anknytning till nån.
Allt är annorlunda nu.
Jag får komma hem till Kwame.
Det är en helt ny känsla.
Jag har velat det här så länge.
Förhoppningsvis blir du inte avskräckt från att gifta dig med mig.
- Förlåt, jag har nog inte... - Jag menar...
- Du sa inte nej. - Självklart vill jag gifta mig.
Jag älskar dig oavsett.
Han har slocknat!
Ni kommer att bli bästisar och lägga er klockan nio varje kväll.
- Han gillar att sova. Bra. - Han kommer att älska dig.
Precis som jag.
Hej, hörni.
Det här är Brett.
- Hej. - Jennifer.
- Trevligt att träffas. Kram. - Trevligt att träffas.
- Min tvillingsjäl Kristy. -Åh, hej.
Tjejen! Du är så fin.
- Hur länge har ni varit här? - En stund.
- Har ni druckit margarita än? - Jag funderade på att beställa åt er.
Vi visste inte om han ville ha margarita, så vi väntade...
- Jag är med på allt, så... - Ja.
- Hur har ni haft det? - Det har varit bra.
Varför drogs du till Tiffany? Hur visste du att hon var den rätta?
En sak var hennes äkthet.
Jag såg hur omtänksam och kärleksfull hon är.
Och bara genom att höra hennes röst kände jag att jag fick stöd
och kärlek och omtanke.
Hon hade aldrig sett mig.
Men varje gång jag gick in i kapslarna, kände jag att hon ville
att jag skulle vara mitt bästa jag. Det var nog det.
Det var så...Det är otroligt.
Ja.
- Det är du, Tiff. - Ja.
När visste ni? Vem visste först?
- Tiff? - Tiff?
- Hon visste. - Tiff, hur...
- Ja. - Hur snabbt visste du?
Jag var noga med att säga att jag gillade honom.
Och så tog hon en tupplur under en dejt.
Lägg av!
- Upp med det på bordet. - Det var illa.
Hon heter "Törnrosa" i min telefon, eftersom hon är så bra på att sova.
Hon somnar var som helst.
Hon har somnat ifrån oss, så du är inte tråkig. Ta det inte personligt.
- Du friade till mig dagen efter det. - Ja.
Ja, han friade dagen efter att jag somnade.
- Och sen sågs vi första gången. - Berätta om det.
- Jag var skitsnygg. - Ja.
- Hur gick det till? Vad gjorde du, Tiff? - Sprang ni?
- Jag sprang inte. - Jag sprang.
- Hur reagerade ni när dörrarna öppnades? - Vad var era första tankar?
Dörren öppnades...
- Tunnelseende. - Ja.
- Bokstavligen. Jag menar det.
Jag såg inget förutom henne.
Jag visste att det fanns en röd matta, men inget mer.
Jag tänkte: "Hon är ursnygg. Hur..."
Tiffany!
"Hur..."
- Vi vet, men det är fint. - Vi vet.
Allvarligt talat, jag undrade hur hon kunde vara så fantastisk inuti
och samtidigt se ut så här.
- Eller hur? - Hur är det möjligt?
Jag undrade hur det kunde bli så.
- Ni hade sån tur. - Ja.
Bokstavligt talat.
Stjärnorna stod i linje. Det gör de alltid för henne.
- Alltid. - Du vet.
Åh, Kristy.
Att se henne göra den här resan och vara lycklig.
Jag vill att hon ska ha någon som högaktar henne som vi gör.
Och som älskar henne trots hennes brister, och älskar henne i alla lägen.
Och jag vill veta att den jag lämnar över henne till...
...tar emot henne som jag skulle ha gjort.
Och kommer att älska henne så som jag älskar henne.
Och...
Tiffany!
- Sluta, Kristy. - Jag försökte undvika det här.
Jag älskar henne över allt annat, och hon är min själ.
Hon är fantastisk, fenomenal och en av de finaste jag nånsin träffat.
- Så du har verkligen haft tur. - Du har verkligen haft tur, Brett.
Jag... Ja.
Du får ta hennes hjärta, men gör inget med det.
För jag vet var du bor, och jag hittar dig.
Jag vill bara säga att jag älskar dig.
Herregud!
Allvarligt.
Herregud.
Jag älskar dig.
Underbart. Ni ska gifta er.
Ni är så fina.
Åk hem. Gör barn.
Va?
Får jag fråga en sak? Vad älskar du hos Micah?
Rätt mycket, ärligt talat. Främst hennes perspektiv.
Vi har samma syn på världen.
En underliggande förståelse av att livet är kaos
och att vi måste göra det bästa av det vi får. Jag älskar det.
Och så gillar jag att hon inte överanalyserar.
Hon gör mig glad.
Hon är den perfekta kvinnan.
Jag ser vad du vill få ut av livet, och jag tror att hon tar dig dit.
- Härligt. - Hon skulle nog följa dig vart som helst.
Det är lustigt. Hon är så gullig.
Om jag är i ett annat rum frågar hon: "Saknar du mig?"
- Varför gör hon det? - Hon behöver bekräftelse.
- Det är ett bra tecken. - Ja.
- Hon är engagerad. - Ja.
- Det är svårt för dig att visa ömhet. - Tveklöst, ja.
- Och hon behöver det. - Ja.
Jag sa att jag älskar henne, men det kommer inte lika...
Alla vill känna sig uppskattade.
Det var det som var knasigt med Irina.
Jag kände mig så uppskattad när vi var i kapslarna.
Sen kom vi ut, och då var det raka motsatsen.
- Ja. - Precis.
Att tala om för henne vad du uppskattar
och älskar med henne är så viktigt. Gör det varje dag,
inte bara en gång i veckan.
Varje dag. Det behöver inte vara stort.
Ingen blir trött på att höra varför man älskar dem.
Jag tror verkligen att jag älskar henne.
- Du har en toppentjej. - Ja.
- Gillar du henne mer och mer? - Ja. Varje dag.
Jag har fått den känslan när jag umgåtts med er.
- Visst pratade du med Bliss? - Ja.
Vi har en galen kemi. Den är helt tokig.
- Jaså? - Det väntade jag mig inte.
Den mentala kemin fanns såklart där.
Den fanns där, i teorin.
Men när vi var tillsammans kände jag nåt helt annat.
- Jaså? Vad då? - Hon är hela paketet.
- Okej. - Och det är här jag är nu.
Det finns miljoner möjligheter,
Nån gång, om man vill gifta sig,
om man verkligen vill det, och det gör jag...
Om man verkligen vill det, så måste man välja någon.
Vad kostar det att hela tiden vänta på nästa, bättre person,
eller att hela tiden byta?
- Hela tiden gå vidare till nån bättre. - Ja.
- Vad kostar det? - Ja.
Det är det jag har bearbetat.
Jag vill ha en fru och barn. Jag vill ha nån som står på min sida
och förändrar världen med mig.
Ja, underbart.
Man måste välja den man vill tillbringa resten av livet med.
Man måste veta vad som är viktigt, och jag känner
att allt det viktiga finns där.
Ja.
Hej, din galning!
Kul att ses. Hej!
- Hej. - Hur är det?
- Det är bra. Och du? - Bra.
Har du träffat hans familj?
- Pauls? - Ja.
Nej, inte än.
- Planerar ni bröllopet? - Ja, litegrann.
Det är jättespännande. Vi har det bra.
Men jag ska vara ärlig. Slutet av resan till Mexiko
var lite svårbegripligt för mig.
Jag fick veta att du pratade om
min fästman bakom min rygg, och det suger.
- Det gjorde mig bekymrad. - Jag förstår.
Paul sa att han inte hade tänkt säga nåt, men att du tafsade på honom i poolen.
Och det var bakom min rygg.
Hur tror du att det känns, när jag var din livlina gentemot tjejerna?
Du hade ingen. Jag stöttade dig.
Jag kände att du var min polare, en bra person. Jag övergav dig aldrig.
Var jag korkad som inte såg varningssignalerna,
eller var det hela ett missförstånd?
Jag tycker jättemycket om dig.
Jag vill inte att du ska känna att jag går bakom din rygg.
Det gör mig spyfärdig.
För jag erkänner att vi gjorde det. Det är så oärligt.
- Ja. - Sen träffade jag Paul
och drogs mer till honom än till Zack.
Han var attraktiv. Toppen, tur för dig. Men jag vet att jag var lite flirtig.
- Jag märkte inte det. - Det var åtrå.
Jag behövde inte...
Det var inte därför vi var med i experimentet.
Du var inte kär i Paul i kapslarna, men han var snygg, så nu...
- Kom igen. - Jag ska vara ärlig.
Jag kände att det klickade. Det klickade bara.
Det fick mig att fundera. Är det nåt jag inte vet?
Jag såg på honom på flygplatsen och ville slå honom.
Jag kände mig överrumplad.
Och jag vill inte att nån som jag ser som en bästis,
ska få mig att tvivla på nån som jag försöker bygga en framtid med.
Ja.
Du behöver inte oroa dig över mina känslor.
Jag bryr mig inte. Jag vet att han inte är intresserad.
Jag tänker på vår vänskap.
Om vi fortsätter att vara vänner och jag gifter mig med honom,
kan vi umgås? Kan jag känna mig bekväm? Kommer du bli full och flirta?
Jag skulle aldrig göra nåt. Om jag kände så, skulle jag berätta det.
Jag har inte träffat Paul. Han verkar inte vilja prata med mig.
Nej.
19 DAGAR TILL BRÖLLOP
- God morgon. - Hej.
Åh, mat.
Är det pannkakor?
- Okej. - Ja, jag gjorde pannkakor...
Jag ser fruktrester. Det måste betyda sylt.
- Det är en kompott. - Kompott!
- Jordgubbs- och hallonkompott. - Jag är så lyckligt lottad. Herregud.
Att du vaknade jättetidigt för att göra frukost åt mig...
- Jag handlade och allt. - Kolla här.
Jag kommer att sluka det här. Det känns som på restaurang.
Vad gulligt av dig. Tack.
Smaklig måltid.
- Du ska väl äta med mig? - Absolut.
Jäklar, det är jättegott. IHOP har ingen chans mot dig.
- Ingen. - Okej.
Jag sa ju det.
Äter jag så här varje dag så kommer jag att väga 300 kg.
- Jag är välsignad. - Ja.
Jag trodde aldrig att jag skulle vakna med en fästman,
än mindre en som lagar mat åt mig.
Jag är inte van vid det. Jag har aldrig upplevt kärlek.
Det här är nåt helt nytt för mig.
Han la upp maten på min tallrik.
När folk lagar mat brukar de inte lägga upp.
Men han gjorde det. Jag satt bara där.
Det kändes väldigt speciellt, för det är så snällt.
Ingen har behandlat mig så.
Du kan väl sätta igång med din dag, så fixar jag disken.
- Jag har redan duschat. - Jag ska bara äta lite till.
Jaså?
Vill du ha mer?
- Det var jättegott. - Vad roligt.
- Jag är imponerad. - Det kommer mer.
Jag är imponerad.
Jag är nervös. Hur känner du dig?
Jag försöker vara mindre nervös.
- Det vi ska göra är helt unikt. - Verkligen.
Och det är nog väldigt normalt för våra föräldrar att ha nån sorts...
...reaktion.
- Ja, jag vet. - Vi har inte behövt hantera det.
Ja.
Eller hur?
- Vad är det? - Inget.
- Okej. - Din ångest börjar bli min.
- Jag vill vara... - Välkommen till livet som gift.
Jag sa inte så mycket till min pappa innan jag gick in i experimentet.
Så det kan nog bli lite av en chock för honom.
Kommer han att stötta att vi ska gifta oss om två veckor?
Jag vet inte.
- Vet du vad han heter? - Ingen aning.
- Han heter Charlie. - Coolt. Charles.
- Charlie. Han kallas Charlie. - Min pappa också.
Självklart.
- Vad är det? - Inget. Jag är bara lite nervös.
- Jag vill att det ska gå bra. - Ja.
Min pappa har varit gift förut.
- Länge. - Ja.
Han vet vilka frågor han ska ställa.
Men du vet väl varför vi gör det?
Om han frågar, berätta varför det här är annorlunda.
Det är inte svårare än så.
Berätta din sanning.
Ju mer vi oroar oss, desto mer överanalyserar vi
alla olika möjligheter.
Ju lugnare vi är, desto lugnare blir han.
Jag älskar tillrättavisningar.
- Du gör det oftare. - Det tror jag inte.
Vänta lite.
Du läxar upp mig rätt ofta.
- Du gör det oftare. - Nej.
Vi är nog på helspänn båda två, men det är jag som måste imponera.
Inte nödvändigtvis. Vi ska göra det.
Men jag kommer in i din familj, eller hur? Och han är...
Visst, det finns en sån dynamik. Men vi är partners.
Ja, jag förstår det.
Han kommer att titta på vår dynamik.
Okej.
Det är chansartat. Man vet inte hur de kommer att reagera.
- Han har träffat pojkvänner förut. - Jaså, pojkvänner förut?
Okej. Toppen.
Min pappa gillar att testa lite.
Men han har aldrig ogillat, inte vad jag vet i alla fall...
...något av mina ex.
Men han har nog heller aldrig...
...sett nån av dem som en make.
Det låter rimligt.
Har du nånsin sett någon som en livskamrat?
- Jag? - Ja.
Nej.
- Toppen. Ser du mig som det? - Ja.
Okej, det går bra för oss. Det är en bra start.
Det betyder att jag ligger före de flesta som du har dejtat, va?
Herregud.
Du.
Litar du på att jag sköter mig?
- Ja. - Lita på mig då.
Undertexter: Lisbeth Pekkari