Блісс, я справді тебе кохаю.
Ти кидаєш мене?
Я не можу одружитися з тобою. Вибач.
Ірино, ти вийдеш за мене?
Заку, це найлегше «так» у моєму житті.
Бретте.
-Ти такий гарний. -Дякую. Ти красуня.
Дякую.
-Ти вийдеш за мене, Джекі? -Звісно, вийду.
-Я кохаю тебе. -Я тебе теж.
Мене ще ніхто так не приваблював, бо все почалося не з фізичного аспекту.
Це задає тон на все наше життя...
І це добре.
Я хочу пам'ятати це завжди.
-Я на всі сто була з тобою. -Ти досі мені небайдужа.
-Ти б краще був із нею? -Ні, я там, де маю бути.
Тоді відпусти це, Кваме, чорт забирай.
Я вся на емоціях. Я думаю про дім.
Я не можу повернутися до цього лайна.
Я візьму сік лайма.
Ірина ненавидить свого чоловіка.
Боже мій. Ти найгірша.
Мене так виснажують ці стосунки.
Треба покінчити із цим. Не думаю, що щось вийде.
Якби ти мав шанс дослідити стосунки з Блісс, ти б зробив це?
Я зробив неправильний вибір. Ти знаєш це, і я знаю.
Мені сумно їхати з Мексики.
Ця валіза дуже важка.
Добре, що в тебе одна сумка. Допоможеш мені.
Боже, на що я підписався?
КОТЕДЖ 4
Ми їдемо звідси. Треба завершити пакування.
Збирайся, пакуйся і закривай. Ми повертаємося, ось ми.
Я в захваті. Бачите захват на обличчі?
Побачать.
Так, ти можеш. Ми можемо.
Ми починаємо новий захопливий розділ.
Я б хотіла залишитись у цій фантастичній країні,
де лише ми маємо значення, назавжди.
Але це нереально.
-Я кохаю тебе. -Я тебе теж.
-Ми виходимо. -Не змушуй мене йти.
Адьйос.
Буде багато змін. Назад у реальність.
Я в захваті.
Я теж.
Гаразд, не захоплюйся.
О, ти зрозумів?
ЛЮБОВ СЛІПА
21 ДЕНЬ ДО ВЕСІЛЬ
Вітаємо в Смарагдовому місті.
Саме так. Ми з Ванессою в прекрасному Сіетлі, Вашингтон.
П'ять пар заручились і закохалися наосліп.
Але в однієї пари нічого не вийшло.
Якщо за кілька божевільних тижнів я не зможу перестати думати про Зака,
я повернусь і зроблю щось із цим.
Може, буде надто пізно. Може, у нього вже хтось буде.
Але я не змогла подолати дискомфорт, який відчуваю поруч із ним.
Дивіться!
-Краса. -Ходімо.
Відпочинок скінчився,
і тепер у пар починається найнапруженіший етап експерименту.
Їм повернули пристрої, і вони їдуть додому,
де житимуть разом у новій спільній квартирі.
-Гаразд. -Ого.
Заходь і роззувайся.
Це буде моя сторона, а це все — твоя.
Бо ти такий показний. Я причепурю тебе.
Ти милий.
Чи матимуть значення вік, раса, зовнішність, сім'я, навіть фінанси?
Ти взута в ліжку.
-Та ну. -Вибач.
Як вони поєднають свої життя, кар'єру, домівки?
-Я прибираю чотири рази на тиждень. -Чотири?
-Так. -Добре.
-Думаю, чистота важлива. -Авжеж.
Мабуть, це через те, що я працюю в стоматології.
Усе має бути чистим.
Залишилося лише три тижні до вівтаря і найважливішого рішення в житті.
Як часто ти працюватимеш із дому?
-Я працюю 100% часу. -Чудове запитання.
Думаю, 75% часу.
-Ми впораємось. -Ми мало що робитимемо.
Нас обох звільнять у перший тиждень.
-Так, ми втратимо роботу. -Так. Ой.
Чи доведуть вони, що любов сліпа?
СІЕТЛ, ВАШИНГТОН
Як пройшла подорож із нареченою?
Жахливо. Вона ставилася до мене як до лайна.
Ми спимо на протилежних сторонах ліжка, не торкаємось одне одного.
Жодної ніжності.
Я зрозумів, що нічого не вийде, на другий день.
Знаєш, про що я думав, коли був у Мексиці?
Ти була тією дівчиною, яку я шукав.
-Це так неприємно. -Паскудно таке казати.
-Неприємно це чути. -Я знаю. Я кажу правду.
Я знав, коли сказав тобі «ні» й вийшов,
що облажався.
Я знав це, але було надто пізно.
Ти освідчився їй, Заку.
Так, бо я досі любив її.
-Це не причина... -Але має бути залучена не одна людина.
Не знаю. Це змушує мене сумніватися в тобі.
Я отримав те, що заслужив.
-Тобто... -Я зробив поганий вибір.
Ти доклала стільки зусиль, зробивши кекси.
-Не нагадуй мені. Я буквально... -Знаю.
-Було смачно. -Добре. Це минуло.
Це показало твій характер.
Її характер розкрився завдяки цьому. Вона забула про день народження.
-Наче... -Ти надто все переосмислюєш.
-Ти про що? -Не знаю.
Це такий дивний сценарій.
-Дивна ситуація. -Я знаю.
-Ми ніколи не бачилися. -Ти навіть не бачила мого обличчя.
Я думала: «Може, він навіть не милий. Яка різниця?»
Сюрприз. Так і є.
Так навіть простіше.
Жартую. Гадаю, ти думав, що я... Я не знаю, що ти думав.
Я просто уявляв тебе...
і це мій тип...
трохи ботанкою.
Так, я така. Я просто не схожа на ботанку.
Це нормально, я говорю як ботанка. Мій голос, розумієш.
-Твій голос не відповідає твоєму тілу. -Невже?
Дивно пов'язувати обличчя з голосом?
Я дивлюся у твої очі.
-Так, у тебе дуже гарні очі. -Дякую.
У тебе теж гарні. Але я не хочу робити тобі
зараз компліментів, тож...
Тобі мій зоровий контакт здається надмірним?
-Ні, а що? -Це добре.
-Я відвертаюся? -Ні, ми просто...
Я часто дивлюся по сторонах.
Я часто тримаю зоровий контакт.
-Люблю зоровий контакт. -Перше, що сказала Ірина.
Забагато зорового контакту?
Вона сказала: «Ти мало кліпаєш». Я подумав: «Пішла ти».
Наче...
-Це було дуже смішно. -Твій мозок працює дуже схоже на мій.
У нас схожі дивацтва.
Збіги, речі, про які ми говорили, пісні, сова.
-Доволі дивно. -Так.
Гадаю, я нічого не очікувала, прийшовши сюди.
Я не очікувала справжніх почуттів.
Моя логічна сторона казала:
«Як можуть виникнути такі почуття за короткий час?»
Їх поява здивувала тебе?
-Так. -Мене теж.
Мені здається, що ніхто цього не зрозуміє, і це дуже тупо.
Ні.
-Це божевілля. -Так.
Скільки часу ви знайомі? І ти закохався?
Це ж цілковита маячня.
Це маячня.
Ідучи сюди, я думав, що тут є потенціал.
Я не думав, що закохаюся, типу...
Ти знаєш різницю між симпатією і коханням.
Так.
Точно.
Це були дуже емоційні тижні, це точно.
Я знаю. Я не знаю, чи на якомусь етапі ми будемо разом...
Я не планував спробувати завоювати тебе.
-Добре. -Так, ні, я просто...
Думаю, що б не сталося, ми мали зустрітися.
-Так. -Я вірю в це. І...
Я теж у це вірю.
Але...
Ти мила.
-Я дуже радий, що ми зустрілися. -Я теж.
Я дуже нервувала й дивно почувалася.
Я теж нервував.
Що ж.
Було дуже цікаво зустрітися з тобою особисто,
дуже дивно.
Радий, що ми це зробили.
Так.
Провести до дверей?
-Сподіваюся, ми повторимо. -Побачимо.
-Привіт. -Так.
Наша їжа тут.
-Приємно пахне? -Готова?
-Так. -Наша перша їжа на винос.
-У нашому домі. -У нашому домі.
Три тижні тому я сидів на дивані,
грав на Xbox у своїх боксерах.
А зараз це повноцінне дорослішання до найвищого рівня.
Я заручений.
Ми живемо разом. І це божевілля.
Я не знав, чого очікувати і яким буде наше житло.
Знаю!
Коли я заходжу сюди з тобою, я почуваюсь як удома.
Коли я з тобою, я почуваюсь як удома.
Ти любиш ці солодкі фрази з фільмів.
-Тобі це подобається! -Так.
-Не бреши. Тобі подобається! -Так!
-Це найкраще. -Тобі подобається!
Що думаєш про обов'язки з прибирання?
Це для обох.
-Умієш пилососити? -Люба.
-Я вмію пилососити. -Просто перевіряю.
-Ти був парубком усе життя. -Його треба ввімкнути й возити килимом.
Молодець, любий. Ти геній.
-Що ще, мем? -Посуд?
А що з ним?
Кладемо його в раковину? На стільницю? Чи в посудомийку?
У раковину. Щонайменше в основі він потрапляє в раковину.
-По суті, він буде в раковині. -Ні, в основі.
Що таке основа? Основа чого?
Щоб не трапилось, коли ми лягаємо спати, він у раковині.
Лягає спати в раковину?
У кращому випадку він чистий.
Отже, ми отримаємо 70% у кращому випадку, 30% в основі.
Непогано, так?
Піднімемо до 90% у посудомийці.
Мене влаштовує 80.
Я не люблю лягати спати, коли на кухні брудно.
Я скажу ось що. Не забувай змивати туалет, коли пісяєш.
Я... Це найдивніша звичка.
Ні, це лише вночі, коли я не хочу тебе будити.
Не хвилюйся, що розбудиш мене. Просто змий.
Добре?
Добре, любий.
-Я кохаю тебе. -Я тебе теж.
Я КОХАЮ ТЕБЕ!
Так. Я не знаю, з чого почати цю розмову, але...
Боже.
Перед посадкою в літак у Мексиці
до мене підійшла Ірина й сказала,
що ти приваблюєш її.
І це викликало в мене дивні відчуття.
Ти помічав якісь ознаки того, що ти її подобаєшся, у Мексиці?
На вечірці біля басейну вона розпускала руки,
торкалася моєї ноги тощо.
І знаєш що? Дивно, але я ніяк це не розцінював.
Зак стояв поруч.
Тому вона не намагалася б підкотити до мене.
Це викликало в мене сумніви щодо наших стосунків.
Не знаю. Це змусило мене думати про те,
чи було між вами щось інше, про що я не знаю.
Я точно не маю наміру чи бажання мати щось із нею.
Мені здалося дивним те, як вона порвала із Заком
і зразу переключилася
на нареченого своєї «найкращої подруги».
Так, дивний хід.
Це засмучує, бо це пов'язано з привабливістю.
Я розумію це, ти гарячий, але...
-Ти знаєш? Не знаю. -Так.
Ти мій наречений, ти частина мене й це...
Наразі, якщо ти кажеш правду
й немає чогось, про що я не знаю, або якихось невирішених почуттів,
тоді я відчуваю, що це між нею і мною.
Мені шкода Зака. Зак мені подобається і...
Мені теж. З нього легко сміятися.
Але всі його дії,
які відштовхнули її, були такими самими в кімнатах.
Різниця лише в тому, що тепер вона бачить його обличчя.
Так.
Мені здається, що я винна,
що сміялась із Зака
через його особистість.
Але коли це важливо, він дуже відкритий.
Так, він може дуркувати.
-Але це його сутність. -Так.
-Це мені в ньому подобається. -Так.
Я скажу, що коли вона починала фліртувати зі мною в басейні,
однією з причин, чому я не сказав про це
при всіх, було те, що я відчував упевненість у наших стосунках.
Здається, я тебе добре знаю.
-Я впевнена в тобі. -Це правильно.
Ти справді мене допитуєш? Чорт.
З кожним днем мої почуття до нього зростають.
Не думаю, що багато що
може нас розлучити.
Думаю, що ця впевненість дуже сексуальна,
і я радо досліджуватиму фізичний аспект.
Тож, сподіваюся, Пол підійде. Не знаю.
Що ти хочеш робити? Придумала щось?
Не знаю. Тобто...
Здається, це очевидна відповідь, коли мова йде про мене.
Зрозумів.
Дуже мило! Треба принести лавову лампу. Треба принести...
Лавову лампу? Це 1972 рік? У тебе вона є?
Це весело!
У тебе є лавова лампа?
-Так. -Якого кольору?
Займайся своїми справами. Ти її не побачиш.
Ти невдячний. «Так, лавова лампа».
Не хвилюйся. Тепер ти не хочеш її.
Я принесу її.
Ми повернулися в реальний світ, до робочої рутини,
друзів, сім'ї, телефонів, соцмереж.
Це складно, але я в захваті. Готовий завоювати світ.
Що ти хочеш зробити спочатку?
-Після повернення? -Поїсти!
Найприємніше — прокидатися з нею щодня,
готувати сніданок і відправляти її на роботу.
Починати свій день і чекати на її повернення.
Знаєш, я сказав батькам,
брату й сестрі,
що я заручений.
Вони в захваті.
Вони побачили, наскільки я щасливий.
Гаразд, я маю бути на належному рівні під час зустрічі, а не в...
Ти можеш одягнути будь-що. Усе буде добре.
-Так. -Я сказала...
мамі. Я сказала татові.
Вони такі: «Га? Це не Джекі».
Так.
-«Це не Джекі». -Так.
Вони не повірили, але я сказала, що це серйозно.
Вони відповіли: «Га?» Не думаю, що вони мені повірили.
Це одна з тих ситуацій, коли я дозволяю їм бути спокійними,
а потім вражаю їх... у будь-який час.
Я намагаюся відтягнути це.
Вони захочуть зустрітися зі мною?
-Сподіваюсь. -Добре.
Гадаю, що так. Мій тато дуже крутий. Він скаже: «Гаразд, добре».
А моя мама більше...
Вона схожа на мене, але наче...
Тож усе буде добре. Я з нею чудово ладнатиму.
-Сподіваюся. -Так.
Сподіваюся.
Чекай, усе твоє — моє, і все моє — твоє.
Ти це хочеш сказати?
Я люблю цього чоловіка, але я також люблю, щоб у ванній було чисто.
Бретт не бачить проблем у тому, щоб вийти з душу
й залишити підлогу мокрою. А це мене дратує.
Я вже казала йому про це. Він такий: «Люба, це просто вода».
Але для мене, я така...
Просто... Потрібно буде адаптуватися. Це мій котик.
Я б хотіла, щоб тут був телевізор.
У спальні ти або спиш, або зосереджуєш увагу на мені.
-Навіщо телевізор? -Моя увага прикута до тебе.
Моя увага прикута до тебе.
Я дуже щасливий.
-Я серйозно. -Дякую.
Думаю, ти неймовірний.
Думаю, ти теж неймовірна.
20 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Доброго ранку.
-Привіт! Доброго ранку. -Кави?
Дякую.
Доброго ранку.
Прокидаючись біля Майки, я одразу хочу повернутись
і поцілувати її.
У нас чудовий фізичний зв'язок. Нам дуже комфортно поруч,
і цього мені вже давно не вистачало.
Минулої ночі, боже, ти стогнав.
О ні.
-Наступного разу заліпимо рот скотчем. -Так.
Так, ми з Полом точно не поспішали.
Але наш фізичний зв'язок на одному рівні з емоційним.
І мені це подобається.
Як спалося?
Ну, я дуже добре спала.
Таке враження, що я справді вдома. Я прокинулась о сьомій і така...
Ти вискочила з ліжка, як зайчик-енерджайзер. Я такий...
-Які плани на сьогодні? -Власне, сьогодні я поговорю з Іриною.
-Буде весело. -Я нервую.
-Так? -Так.
-Я розумію. -Це дивне відчуття.
-Так. -Але я відчуваю це.
Я бачу. Складні емоції.
-Побачимо, як буде. -Ти впораєшся.
Я зустрінусь із Заком.
-О так. Він хотів тусуватися разом. -Так.
-Ти його кинув. -Ні. Так.
Я тусуюся зі своєю нареченою в ліжку.
-У мене є важливіші справи. -Так?
Так. Щось значно важливіше, Заку.
Ми на місці. Я так хочу показати тобі квартиру.
Ось моя ванна.
Мені подобається.
-Чудово. -Добре.
-Це ранкові афірмації. -Гаразд.
-Це вітальня. -Так.
-Ось моє ліжко. -Так.
Ось кухня.
Ого.
Боже мій.
-Так. -Тут стільки рожевого.
Тут стільки рожевого.
Усе буквально рожеве. Рожеві черевики й рожеві нігті.
Усе яскраве, різнобарвне й кидається в очі. Доведеться звикнути.
Боже, навіть вино рожеве.
Я оцінив твої кольори.
-Гарно. Так. -Усе підходить одне до одного.
Люба, хочеш узяти рожеві пляшки для води?
-Так, рожеві пляшки для води. -Так.
-Точно. -То що з рожевим?
-Тобі подобається рожевий? -Я завжди любила його.
Але якщо про декор,
я отримала цю квартиру після розриву з колишнім.
Він контролював, як я прикрашаю наш дім.
Добре.
А після цього я була вільною
і нарешті могла вибрати декор, про який мріяла,
який відображає моє я.
Добре.
Саме тому ця квартира стала таким цілющим простором для мене,
де я повністю могла проявити себе.
Це основна причина, чому...
тут так багато рожевого.
Це моє самовираження і самореалізація, і я досі можу робити це
в нашому домі.
Добре.
-Я за. -Дякую, любий.
-Звісно. -Це дуже мило.
Сьогодні багато що стало реальним для мене.
Я не приходжу ні до кого додому.
Одинакам часто буває самотньо.
Щовечора під час вечері в мене відеозв'язок із друзями.
Щоб поділитися цим зв'язком із кимось.
Зараз усе інакше.
Я поїду до Кваме додому.
Для мене це зовсім нове відчуття.
Я так давно цього хотіла.
Сподіваюся, ти не передумаєш одружитися зі мною.
-Вибач. Мабуть, я не... -О, тобто...
-Ти не сказав «ні». -Я досі хочу одружитися.
Я люблю тебе попри все.
Хлопець відключився!
Ви будете найкращими друзями, лягатимете спати о дев'ятій.
-Ти любиш спати. Я люблю тебе. -Він любить спати. Він тебе полюбить.
Як і я.
Привіт.
Народ, познайомтеся з Бреттом.
-Привіт. -Це Дженніфер.
-Я Дженніфер. Рада знайомству. Обійми. -Радий знайомству, Дженніфер.
-Моя сестра по духу Крісті. -Крісті. Привіт.
Боже мій!
Боже, ти такий милий.
-Ви давно тут? -Не дуже.
Уже пили маргариту?
Я думала, чи замовити вам маргариту.
Ми не знали, чи він захоче. Тому чекали на вас.
-Я все п'ю, тож... -Так.
То як воно?
Усе добре.
Чим тебе привабила Тіффані? Як ти зрозумів, що це вона?
По-перше, своєю справжністю.
Я бачив, наскільки вона турботлива й любляча.
І навіть у її голосі я відчував справжню підтримку,
любов і турботу.
Я казав собі, що ця дівчина мене не бачила.
Але щоразу, коли я заходив у кімнати, я відчував, що ця людина хоче,
щоб я був найкращою версією себе.
На 100%. Мабуть, це все.
Це було так... Але це неймовірно.
Так.
-Ти така, Тіфф. -Так.
Коли ви зрозуміли? Хто першим зрозумів?
-Тіфф? -Тіфф?
-Вона. -Тіфф, як...
-Я. -Як швидко ти зрозуміла?
Я була дуже впевнена, кажучи, що він мені подобається.
Вона також вирішила подрімати під час побачення.
Не може бути.
-З'ясуймо цю ситуацію. -Вийшло погано.
Вона записана в моєму телефоні як місс Спляча Красуня,
бо вона дуже любить поспати.
Вона може спати будь-де.
Вона заснула з нами, тож ти не нудний.
-Ні. -Нічого особистого.
Ти освідчився наступного дня.
-Так. -Так. Добре.
Так, він освідчився наступного дня після цього.
-Бум! Я бачу його вперше. -Не можу дочекатися.
-Я була бомбезна. -Боже.
Тіфф, як усе пройшло?
Ви бігли?
-Я не бігла. -Я побіг до неї.
Якою була ваша реакція, коли двері відчинились?
-Які у вас були перші думки? -Двері відчинилися...
-Тунельний зір. -Так.
-Так. Чорт забирай. -Буквально.
Я нічого не бачив, окрім неї.
Я не можу сказати колір. Я знав, що там червона доріжка. Це все.
Я подумав: «Ця дівчина розкішна. Як...»
Тіффані.
«Як...»
Тіффані! Так! Ми це знаємо, але це мило.
Ми знаємо, але це добре.
Ні, серйозно, я подумав,
як вона може бути такою чудовою всередині
й водночас мати такий вигляд?
-Так? -Як це можливо?
Я кажу собі: «Бретте, як могли зірки так зійтись?»
-Вам так пощастило. -Так.
Буквально...
Зірки точно зійшлись, у неї так завжди.
-Завжди. -Знаєш.
О Крісті.
Я бачу, що вона щаслива в цій подорожі,
і хочу, щоб її поставили на п'єдестал, на який ми її ставимо,
щоб її любили попри всі недоліки й попри все.
І я хочу знати, що людина, якій я її віддаю...
поводитиметься з нею, як я.
І любитиме її так, як я її люблю.
І...
О Тіффані!
Годі, Крісті.
Я намагалася не дійти до цього сьогодні.
Я справді люблю цю дівчину за все, і вона — моя душа.
Вона неймовірна, феноменальна, одна з найкращих людей, яких я зустрічала.
Тож тобі пощастило.
Так тобі справді пощастило, Бретте.
О, мені... Так.
Ти можеш забрати її серце, але не роби нічого з ним.
Бо я знаю, де ти живеш, і знайду тебе.
Я хочу сказати, що кохаю тебе.
Боже мій!
Серйозно.
Боже мій.
Я кохаю тебе.
Мені подобається. Ти виходиш заміж.
Ви такі милі.
Повертайтеся додому й робіть малюків.
Що?
Можна запитати? За що ти любиш Майку?
Чуваче, багато за що. Головне — її бачення.
Її бачення світу близьке мені.
Це просто розуміння того,
що життя — хаос,
і нам треба максимально використати те, що ми маємо.
Мені подобається.
Мені подобається, що вона не надто все аналізує.
Вона приносить мені радість. Вона відповідає критеріям ідеальної жінки.
Коли я бачу, що ти хочеш від життя, я бачу, що вона веде тебе туди. Знаєш...
Це класно.
Майка справді пішла б за тобою будь-куди.
Це смішно. Вона дуже мила.
Я йду в іншу кімнату, повертаюся, а вона: «Ти за мною скучив?»
-Навіщо вона це робить? -Їй потрібне підтвердження.
-Це хороший знак для тебе. -Авжеж.
-Вона закохана. -Авжеж.
-Тобі важко висловити свою прихильність. -Без сумніву. Так.
-Їй потрібно більше. -Так.
Я казав їй, що кохаю її, але для мене це...
Усі хочуть, щоб їх цінували.
Це було божевіллям у випадку з Іриною.
Я відчував, що вона цінує мене, коли ми були в кімнатах.
А коли ми вийшли, усе стало зовсім інакше.
-Так. -Саме так.
Тому я кажу, що вона має розуміти, що ти її цінуєш
і любиш, це так важливо. І це важливо робити щодня.
Серйозно, не раз на тиждень.
Щодня. Не треба робити щось значне.
Ніхто не втомлюється від слів про кохання.
Я справді думаю, що кохаю її. Я так думаю.
-У тебе дуже хороша дівчина. -Так.
-Твої почуття зростають? -Надзвичайно. Кожного дня.
Гуляючи з вами, я відчув цю атмосферу.
То ти поговорив із Блісс, так?
Так.
Хімія між нами була божевільною.
Серйозно, шаленою.
Справді?
-Я не очікував цього. -Так.
Між нами була емоційна хімія.
Звісно, теоретично.
Але коли ми були разом, я відчув щось зовсім інше.
Справді? Що?
-У неї є все, що потрібно. -Гаразд.
Й ось де я зараз.
Ти знаєш, що є мільйон варіантів.
У якийсь момент, якщо ти справді хочеш одружитися,
якщо ти цього хочеш, а я хочу...
Якщо ти справді цього хочеш, ти маєш вибрати когось.
Яка ціна постійного очікування на наступну кращу людину
чи ціна постійних змін?
-Коли ти шукаєш когось кращого. -Авжеж.
-Яка ціна цього? -Так.
І я відчуваю, що це те, чому я протистояв.
Я хочу мати дружину, дітей. Я хочу, щоб поруч була людина,
яка допоможе мені змінити світ.
Так, мені це подобається.
Треба вибрати людину, з якою хочеш провести решту життя.
Ти маєш знати, що для тебе важливо. І я такий...
Усе, що має значення, є тут.
Так. Чуваче, так.
Привіт, божевільна сучко!
Рада тебе бачити. Привіт!
-Привіт. -Як ти?
-Добре. Як ти? -Добре.
Ти вже знайома з його родиною?
-Пола? -Так.
Ще ні.
-Ви почали планувати весілля? -Трохи.
Так, це дуже захопливо. Схоже, у нас усе добре.
Але, чесно кажучи, кінець подорожі до Мексики
важко осмислити.
Ти повідомила, що говорила
про мого нареченого за спиною. І це паскудно.
-Це викликало негативні емоції. -О, на 100%. Так.
Пол сказав: «Я не збирався казати,
але вона торкалася мене й розпускала руки в басейні».
Це відбувалося за моєю спиною.
І як ти думаєш, що я відчуваю?
Я рятувала тебе від усіх цих дівчат.
Тобі не було з ким поговорити. Я за тебе заступалась.
Я підтримувала тебе й казала, що ти хороша.
Я не покидала тебе.
Я була тупою, що пропустила всі червоні прапорці,
чи це просто непорозуміння?
Я дуже тебе ціную, до речі.
Я не хочу, щоб тобі здавалося, що я роблю щось за твоєю спиною.
Я почуваюсь огидно.
Бо я маю визнати, що ми робили це. Це так підло.
-Так. -А коли я зустріла Пола...
Він сподобався мені більше, ніж Зак.
Він привабливий. Якщо чесно, він до біса тобі підходить.
Я знаю, що трохи фліртувала з ним.
-Я не помітила цього. -Він приваблював тебе.
Я не мала...
Ми не для цього прийшли на експеримент.
Ти не відчувала любові до Пола в кімнатах, але він виявився красенем і ти така...
-Чуваче. -Буду чесною.
Я відчула зв'язок. Це був просто зв'язок.
Це змусило мене задуматись. Я чогось не знаю? Запитати в Пола?
Я дивилася на нього в аеропорту й хотіла вдарити по голові.
Це було так зненацька.
І я не хочу, щоб людина, яку я вважаю найкращою подругою,
змушувала мене сумніватися в людині, з якою я намагаюся
побудувати майбутнє.
Так.
Не хвилюйся через мої почуття до Пола або...
Мені байдуже. Я знаю, що йому це не цікаво.
Мене хвилює наша дружба. Це наша дружба.
Якщо ми продовжимо дружити і я вийду заміж за нього,
чи зможемо ми зустрічатися? Чи буде мені комфортно?
Чи ти нап'єшся і фліртуватимеш?
Я б цього не зробила. Якби я почувалася так,
я б сказала: «Присядь, Поле».
Я не бачила Пола.
Пол не хоче мене бачити чи розмовляти зі мною.
Ні.
19 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Доброго ранку. -Привіт.
О, їжа.
Це млинці?
-Гаразд. -Так. Я приготував млинці...
Я бачу рештки фруктів.
Мабуть, це джем.
-Це компоте. -Компоте!
Полунично-малинове компоте.
Мені пощастило. Боже.
Ти прокинувся так рано, щоб приготувати мені сніданок...
-Сходити на базар тощо. -Ого. Тільки погляньте.
Я просто проковтну це.
Ого. Я ніби в ресторані.
Це так мило, дякую.
Смачного.
-Ти їстимеш зі мною? -Авжеж.
Чорт, це так смачно. Ресторанам із млинцями далеко до тебе.
-Далеко. -Добре.
Я намагався сказати це тобі.
Якщо я так їстиму щодня, я важитиму 270 кг.
-Мені так пощастило. -Так.
Ніколи не думала, що прокидатимусь із нареченим,
не кажучи вже про нареченого, який готує їжу.
Я до цього не звикла. Я ніколи не відчувала кохання.
Тож це все нове для мене.
Він розклав усе на моїй тарілці.
Зазвичай, коли готують, їжу не викладають на тарілки.
Але Маршалл зробив це, і я просто сіла.
Це було щось особливе, це було так гарно.
До мене так ніколи не ставилися.
Займайся своїми справами, а я подбаю про посуд.
-Я вже помився. -Я намагаюся з'їсти ще тарілку.
Серйозно?
Хочеш ще?
-Було дуже смачно. -Я радий.
-Я вражена. -Це ще не все.
Я вражена.
Я точно нервую. Як ти почуваєшся?
Я намагаюся менше нервувати.
Зараз буде унікальна ситуація.
Звісно.
І я вважаю, що нормально, якщо наші батьки
якось...
відреагують.
Так, розумію.
Ми ще напряму із цим не стикалися.
Так.
Знаєш.
-Що таке? -Нічого.
-Гаразд. -Твоя тривога передається мені.
Я хочу бути дуже, знаєш...
Вітаю в шлюбі.
Я мало що розповіла татові перед початком експерименту.
Тож, думаю, це його трохи шокує.
Чи схвалить він те, що ми одружуємося за два тижні?
Не знаю.
-Знаєш, як його звуть? -Ні.
Його звати Чарлі.
Круто. Чарльз.
-Його звати Чарлі. -Гаразд. Мого тата теж так звати.
Звісно.
Що таке?
Нічого. Трохи нервую.
-Хочу, щоб усе пройшло добре. -Так.
Знаєш, мій тато був одружений...
-Тривалий час. -Так.
Він знає, що запитувати.
Ти знаєш, чому ми одружуємося за пару тижнів, так?
Якщо він запитає, скажи, чим це відрізняється.
От і все.
Просто кажи правду.
Що більше ми хвилюємося, то більше шукатимемо різні шляхи
і варіанти, які могли бути.
Що спокійніші ми, то спокійнішим буде він.
Я люблю хороші лекції Кваме.
-Ти читаєш мені більше лекцій. -Не думаю.
Ага, подруго.
Ти часто читаєш мені хороші лекції.
-Думаю, ти частіше. -Ні.
Гадаю, ми обидва нервуємо.
Але я маю вразити.
Не обов'язково. Ми обоє маємо вразити.
Але я входжу у вашу родину. А він...
Звісно, це так. Але ми також будемо партнерами.
Авжеж. Я розумію.
Він дивитиметься на нашу динаміку, на нас обох.
Добре.
Це непередбачувано. Ти не знаєш, якою буде реакція.
Він уже зустрічався з моїми хлопцями.
Іншими хлопцями?
Добре. Чудово.
Мій тато любить перевірки.
Але він ніколи не висловлював невдоволення, принаймні відкрито...
щодо моїх колишніх.
Але не думаю, що він справді...
схвалював когось на роль чоловіка.
Логічно.
Ти бачила в комусь партнера на все життя?
-Я? -Так.
Ні.
-Чудово. А мене? -Так.
Добре, тоді в нас усе гаразд. Чудовий початок.
Це означає, що я попереду більшості твоїх колишніх.
Боже мій.
Агов.
Ти віриш, що я впораюся?
Так.
Тоді вір мені.
Переклад субтитрів: Олександр Передерій