TIZENKILENC NAP AZ ESKÜVŐKIG
Na, essünk túl rajta!
CHELSEA APJA
- Sziasztok! - Szia, apa!
Chelsea! Hogy vagy?
Jól. Kösz, hogy eljöttél!
Te jó ég!
- Helló! - Apa, ő Kwame.
- Szia! - Ő Charlie, az apám.
- Helló! - Örvendek.
Úgyszintén.
- Oké. - Fáradj beljebb!
Ülj le, apa!
Lehetőségünk nyílt arra,
hogy részt vegyünk ebben a szerelmi kísérletben.
Sok emberrel randiztunk. Nem láthattuk egymást.
Az az elv, hogy teljesen lecsupaszítjuk önmagunkat.
Ettől lesz az ember sebezhető. Mesél az életéről. Hogy miért lettünk ilyenek.
Egy, a testiségen túlmutató kapcsolatot építünk.
- És sikerült. - Az egész klappolt.
Az a kérdés, hogy vak-e a szerelem.
Hogy beleszerethetünk-e valakibe látatlanul.
És a mi esetünkben ez megtörtént.
Végül pedig
megkérte a kezemet.
Értem.
És igent mondtam.
Tényleg?
Jaj, kicsim! Hát ez aztán nem semmi!
- Nagyon örülök, kicsim. - Köszi, apa!
Te jóságos ég! Ez csodálatos.
- Aha. - Aha.
A mindenit!
Ledöbbentem.
Jól van, fiúk! Együnk! Gyertek!
De remélem, hogy a családom többi tagja is elfogadja Kwame-t,
és megértik a köztünk lévő köteléket és a kapcsolatunkat. Mint az apám.
Adott Portland és Seattle. Mi a terv?
Az a tervünk, hogy néhány évig itt maradunk,
aztán ki tudja?
- Sok a változó, sok a munka. - Így igaz.
De...
Hé! Az élet túl rövid. Jobb megosztani valakivel.
- Igen. - Jól jön egy csapattárs.
- Igen, van egy csapattársad. - Igen.
Úgy látom, hogy támogatod, ami köztünk van,
de meg kell kérdeznem, hogy az áldásodat adod-e ránk.
Természetesen.
- Örülök a boldogságotoknak. - Köszi!
- Köszönöm! - Nincs mit.
- Szeretlek. Köszönjük! - Egészségedre!
Nagyon örülök nektek.
Köszönöm, apa.
Chelsea jó fogás. Én mondom neked.
- Jó... - Jó fogás.
- Mintha kedvezményes lenne. - Jó...
A lányom jó fogás!
Eladó!
„Nagyon szeretlek, Kwame. Ezért 75%-os kedvezménnyel a tiéd.”
VAK SZERELEM
TIZENHÉT NAP AZ ESKÜVŐKIG
- Milyen volt az út? - Nagyon jó volt!
Nem volt túl hosszú?
Nem. És lehet, hogy az adrenalin pörgetett fel, de valahogy...
Nem is izgultam. Nagyon jó volt.
Még turbulencia sem volt.
Alig várom, hogy Micah megismerje az anyámat.
Ma érkezett repülővel New Orleansből.
- Alig várom, hogy megismerd Micah-t. - Alig várom!
Eddig nem nagyon esett szó közöttünk arról,
hogy Micah milyen.
Azt akartam, hogy ne legyenek előítéletei. Remélem, kedvelni fogja.
Mi fogott meg benne a leginkább?
Eleinte egy intuitív megérzés.
Én nem tudok úgy beszélgetni másokkal, mint te.
Szóval tudtam, hogy ha vele ennyire könnyen megy, akkor van köztünk valami.
Értem.
Hahó! Sziasztok!
Szia!
Örülök, hogy megismerhetlek!
- Gyönyörű vagy! - De kedves tőled.
- Lehet, hogy sírni fogok. Nem szoktam. - Úgy örülök!
- Ülj le! - Ez kemény volt.
Ugyanolyan a frizuránk!
- Aha. - Hűha!
Istenem!
Csinálok helyet.
Jól néz ki.
Hihetetlen, hogy jegyben jártok.
Igen.
Már olyan régóta vágyom erre!
Hiszen Paul egy igazi tünemény.
- Nehéz elképzelni, mi? - Igen.
Igen.
Számomra igen. Helikopterszülő vagyok.
Hol is kezdjem? Jogi asszisztens vagyok.
Otthon mindig volt kire támaszkodnom.
Paul olyan, mint a család Jézuskája. Az elsőszülött fiú.
És amikor Paul bejelentette, hogy megismert egy Micah nevű lányt,
nyomozni kezdtünk.
Mondtam is, hogy találtam egy Micah-t a neten, de nem biztos, hogy ő az.
Paul megkérdezte, hogy mire jutottam. Mondtam, hogy az apja neve Paul.
Az apuka Mobile-ben lakik. Az anyuka keresztény, és gyerekekkel foglalkozik.
- „Folytassam?” - Te jó ég!
Hát igen.
Mindehhez elég volt a keresztneve?
- Igen. - Úristen! Ez nagyon vicces.
Mi volt az első dolog, ami ráébresztett, hogy tetszik neked Paul?
Igen.
Már az elején szóba került az utazás, és hogy mit szeretnénk az élettől.
Ez volt az egyik első dolog, ami alapján arra jutottam, hogy izgalmas fiú.
Mert ebből kiderült, hogy mit akar az élettől, és mit tervez a jövőben.
És én is ugyanígy állok a dolgokhoz. Nagyon különbözőek vagyunk.
- Én nagyon adok a külsőségekre. - Mint én!
Igen! De Paul képes elérni, hogy ne szálljak el túlzottan.
És szerintem nagyon jól kiegyensúlyoz.
Szeretem, ahogy mellette viselkedem, és biztonságban érzem magam vele.
És élvezzük egymás társaságát.
Még csak beszélgetnünk sem kell.
Ma reggel is megkérdezte, hogy hol vagyok.
- Mondtam, hogy lent. Mire ő: „Hiányzol!” - De szuper.
Tökéletesen összeilletek. Tökéletesen.
Elégedett vagyok a karrieremmel,
és a megfelelő korban vagyunk. És nyilvánvalóan nem járok senkivel.
Szerintem készen állunk.
Még sosem láttalak ilyennek. Szóval...
Milyennek?
Boldognak, szerelmesnek, és...
Eddig egyik lánynál sem merült fel, hogy megkérje a kezét.
Nem igazán.
Szóval ez nagy dolog.
Tudom. Úgy örülök.
Olyan, mintha ettől a találkozótól csak még jobban szeretném Pault.
Most úgy tűnik, hogy vidám élet vár ránk.
Imádom! Értem, hogy miért szereted.
- Tudtam, hogy így lesz. - De aranyos vagy!
Komolyan. Komolyan mondom.
Tetszik, hogy Paul és az anyukája ennyire hasonlítanak egymásra.
Imádnivaló nőnek tűnik.
Nagyon könnyen egy hullámhosszra kerültünk.
Mindig is szerettem volna
szoros viszonyt a család többi részével.
Szerintem jó esélyünk van rá, hogy a barátnőm is legyen,
nem csak simán az anyósom.
Örülök, hogy meglátogattál bennünket.
Tök vicces, mert Paullal már csomószor gondolkodtunk azon,
hogy miért vonzódunk egymáshoz, hiszen nagyon különbözünk.
De tessék, most már tudjuk! Mintha az anyját venné el.
Nagyon hasonlóak vagytok.
Jólesik, hogy ezt mondja. Istenem!
Örülök, ha támogatsz minket.
Egyértelműen! Istenem! Bocsánat, már alig vártam ezt a napot.
Istenkém!
- Élőben még tüneményesebb vagy. - Jaj, úgy örülök!
Örülök, hogy átmentem az átvilágításon. Különben nagyon szomorú lennék.
BRETT LAKÁSA
Üdv nálam!
Oké.
Jól néz ki.
Szóval...
Ez a jövőbeli otthonom? Én költözzek be hozzád?
- Igen. - Nahát, mennyi cipő!
Tiffany a lakótársával lakik, szóval ma megnézzük a lakásomat,
hogy kiderüljön, szívesen költözne-e ide.
- És az én cipőimet hova tegyük? - Vehetünk még dobozt.
Amiatt izgulok vagy stresszelek a leginkább,
hogy ha idehozza a saját holmiját az én cuccaim mellé,
akkor vajon lesz-e hely mindennek.
Az a porszívód?
Igen, az.
- És ez mi? - VR headset.
- Nahát! - Bizony.
- Mutatok még valamit, ami menő! - Mit?
Minden irányítható applikációval is.
Brett!
Egy kéz is elég hozzá. Mert így van kialakítva.
Simán csak...
- Hol van a kuka? - Itt.
Nálad minden olyan menő! Burzsuj Brett.
- A hatékonyság a cél. - Oké.
- Ez a hálószoba. Itt nincs semmi extra. - Klassz!
Mindenhol akkora rend van!
- Annyira nem is. - Dehogynem!
- Nézd meg! - Ez nem nagy dolog.
Igen, még több cipő.
Oké. Szóval csak két szekrényed van?
- Igen. - Az egyikben...
- A fotós cuccaim vannak. - És ez.
Szóval a tárolóhelyet illetően egy kissé meg lennénk...
szorulva.
Dolgozni sincs túl sok hely.
Én hol ülnék? Tegyek ide egy asztalt?
Ha tetszik ez az épület,
akkor átköltözhetünk egy nagyobb lakásba, ahogy mondtam.
- Oké. - Egy két- vagy háromszobásba.
Na, szóval ennyi volt.
- Nekem tetszik. - Ez a kecóm.
Meg tudnám szokni.
Meg tudnám.
Örülök, hogy beköltözhetek hozzád.
- Izgulsz? - Nem.
Nem ijeszt meg, amikor ilyeneket mondok?
Nem. Igazából már elég régóta vagyok agglegény.
- Értem. - Szóval alig várom.
El tudom képzelni, hogy itt éljek veled.
Ezt akartam hallani.
ZACK LAKÁSA
- Szia! - Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
- Örülök, hogy látlak. - Én is.
Bliss és köztem csak úgy izzott a levegő az első személyes találkozónk során.
Nem hittem volna, hogy így egymásra kattanunk.
Ráadásul tudom, hogy a pszichológiai kapcsolat
és az érzelmi kapcsolat már adott.
Itt a híres baglyos kép! Ki festette neked?
- Ez festmény? Vagy számítógépes grafika? - Egy seattle-i művész.
Menő.
Hírhedten nem ütöm a vasat, amíg meleg.
Most viszont szeretnék minél több időt tölteni Bliss-szel.
Mert együtt lenni vele
nagyon jó érzés.
És ha az ember szerelmes valakibe, azt kifejezésre kell juttatnia.
Segíthetek?
Adhatnál egy kis vajat, sót és borsot a gombához.
- Nagyon szeretek sütni. Főzni viszont... - Tényleg?
- Nem árt, ha fogják közben a kezem. - Én imádok főzni.
Mennyi vaj kell?
Csak egy kevés.
- Látod a különbséget? - De mennyi? Ennyi?
Hallgass az ösztöneidre! Mint én.
Oké.
Szeretnék főzőtanfolyamra járni, hogy elsajátítsak ezt-azt.
Együtt is csinálhatnánk.
Tényleg? Meglátjuk.
- Jaj, ne! Katasztrófa történt. - Mi az?
Az egyik szték...
Kinyílt a zacskó. Tönkrement.
Az a tiéd, ugye?
Hát, a jó hír az, hogy van egy másik.
Reméljük, hogy ez nem szakadt ki.
Fura sztéket eszünk ma este.
Jaj, ne! Mindkettőnek annyi.
Tényleg? Jaj, ne!
Tényleg. Istenem!
Jaj, ne! Ez egy jel.
- Haza kéne mennem. - Micsoda katasztrófa!
Ha tudnád, hogy milyen csalódott vagyok!
Minden rendben! Semmi baj. Néha az élet rossz lapokat oszt.
- Tudom. - Semmi baj.
Akkor csak répát és gombát eszünk.
Meg garnélát. Jaj, de kínos.
- Semmi baj. - Én...
- Nagyon égő. - Nem gond.
Ne aggódj!
Biztos vagyok benne, hogy történt már veled ennél égőbb dolog is.
Igen. Legalább van garnéla. Meg itt vagyunk egymásnak mi is, ugye?
Nem is tudom.
Meglátjuk.
Örülök, hogy túl akartam teljesíteni a garnélával.
- Igen. - Eléggé kifizetődő B terv lett.
- Egész korrekt fogásnak tűnik, nem? - De, annak tűnik.
Hogy ízlik a répa?
- Lássuk! - Csak őszintén!
Hogy ízlik?
Igazából nagyon finom.
- Kecskesajtot tettem a garnélára. - Az mindenhez passzol.
- A fagyihoz nem. - Biztos?
Még nem ettél kecskesajtos fagyit?
- Pfuj! - Tessék?
- Nem, még nem. - Pedig isteni!
Tudom, hogy fura vagyok. Tudom.
- Igen? - Aha.
Én valószínűleg furább vagyok.
Igen, valószínűleg.
Láttad a hálót?
- Nem láttam. - Később megmutatom.
- Itt van egy köpésre. - Oké! Itt van.
Igen, szóval... Van mozgásérzékelőm.
- Miért? - Aktiválják a hangokat.
- Ha kinyitod az ajtót. - Tessék, miért? Milyen hangokat?
- Mert király. - Király? Tényleg furább vagy nálam.
Igen, tudom.
A hálóba való belépéskor a Harry Potter-es dal szól.
Jó. Ezt elfogadom.
- Gondoltam, menő lenne! - Az is.
- Hát jó. - Csinos a ruhád.
Köszönöm.
- Mi az? - Nem tudom.
Szeretlek nézni.
Ez egész jól sikerült annak ellenére, hogy mennyi minden el lett szúrva.
Ránk gondolsz, vagy a kajára?
Mindkettőre. Ez a kapcsolatunk metaforája is lehetne.
- Egész pontos, nem? - De. De azért ne ez legyen az alap!
Ha lesz köztünk valami, ne ez legyen az alap!
Egy baklövést már elkövettél, más kezét kérted meg. A többit még meglátjuk.
Sajnálom.
Mindegy. Azt hiszem, nem haragszom.
De még gyötörhetlek kicsit.
Az ember nem szokott azzal lógni, aki dobta,
és eljegyzett valaki mást, szóval...
Szóval igenis gyötörhetlek kicsit.
Jogos. Megérdemlem.
- Jöhet a desszert? - Persze.
Nem tudom, mit csináljak, mert Zack összetörte a szívemet,
szóval most sokkal óvatosabb vagyok vele.
De igenis jól működünk együtt,
megvan az összhang. És kezdenek visszatérni az érzéseim.
- Gyere csak! - Miért?
Táncolunk egy kicsit.
- Tényleg? - Gyakorolunk.
Rendben.
Egy.
- Lazulj el! Feszültnek tűnsz. - Nem vagyok elég laza?
Feszültnek tűnsz.
Egy részem igenis szeretne összejönni vele, mert nagyon szeretem őt.
Külsőleg is vonzónak találom.
De ha az a kérdés,
hogy lehetséges-e látatlanul beleszeretni valakibe,
akkor a válasz igen.
Hűha!
Nahát! Máris profinak tűnsz.
- Döntöttek már hátra? - Ez a ruha nem alkalmas hozzá.
TIZENÖT NAP AZ ESKÜVŐKIG
PORTLAND, OREGON ÁLLAM
KWAME LAKÁSA
Felkészültél?
Igen.
Úristen! Csak viccelek.
De helyes ez a lakás!
- Igen. Üdv a magány erődjében! - Nahát!
Az oregoni Portlandben lakom. Kocsival két és fél, három óra.
Összeszedünk néhány dolgot.
Elsősorban munkahelyi dolgokat, de kell ruha és az Xboxom is.
Értitek? Hogy összeálljon a kép,
és tényleg olyan legyen, mintha együtt élnék a menyasszonyommal.
Nézd meg a hűtőt!
- Szuper. - Tele van...
Szószból nincs hiány.
- Nem is rossz. - Hát ez van.
Azért látok szennyest a padlón.
Csomagolnom kellett. Siettem, széthánytam ezt-azt. Ne ítélkezz!
- Az ágyam. - Igen.
Az esetek 12%-ában szoktam...
- Ne! Itt alszol? - A kanapén szoktam.
Szóval, amikor felébredsz, teszel nyolc lépést az asztalig, és elkezdesz dolgozni.
Kevesebbet.
Ez az a hely, ahol nem történik varázslat.
Ez...
Kinyithatod, de csak saját felelősségre!
- Nyissuk ki! - Van ott egy s más.
- Hadd lessek be! - Jó.
Ugyanilyen síkosítót használok.
GYERMEKLOGOPÉDUS
Néha úgy érzem, hogy ugyanolyanok vagyunk.
Azt hittem, hogy a rend hiánya jobban zavar majd ennél.
De végül is tudja, hogy mit hol keressen.
És...
Hát, ő pakolta el az alsóneműmet, a melltartóimat és a zoknikat.
Rendszerezte a ruháimat, amikor összehajtotta őket.
Rendet rakott az alsóneműs fiókomban.
Nagyon aranyos volt. Nem reménytelen.
Itt is van testápoló.
Öregem.
Ez ám a legénylakás! Van testápoló és törcsi is.
Ez...
Egy méterre sincsenek egymástól!
Ne már! Ha tudtam volna, hogy... Ne már!
Hé, tudod, mit? Tudsz élni.
Egész kényelmes.
- Vagyis a kanapé használható? - Igen.
- Remek, megtarthatjuk. - Oké.
- Szép a kilátás. - Igen.
Nagyon menő.
Tudod, szeretem Portlandet.
Nagyon szeretem. Nem bánom, ha költöznöm kell.
De nekem ez az otthonom.
- Menő hely, kicsim. - Ja.
Nagyon tetszik.
Elgondolkodtál, hogy ide költözz-e?
Nem.
Értem.
Tudod?
Szerintem mindentől függetlenül Seattle-ben fogunk letelepedni.
Ott lakik a családom. És a család fontos a számomra.
És az én munkám nem végezhető otthonról.
Kwame viszont távmunkában van, szóval így logikus.
Tudod, számomra így volt meg az összhang.
- Tudod? - Igen.
Az jó.
- Ez az otthon lényege. - Igen.
Én is erre vágyom. Az én otthonom is ilyen.
És a jövőbeli otthonunk is ilyen lesz.
Aha.
Nincsenek barátaim Seattle-ben.
Portlandben heti négyszer focizom. Van, hogy ötször.
Megvan, hogy merre futok. Mindennap ugyanarra.
Időnként túl sok kompromisszumot kötök. Hogy összeolvasszuk az életünket.
Időbe fog telni, amíg ez az egész kikristályosodik.
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM
Guacamole és queso.
- Kérsz quesót? - Nem szeretem a quesót.
A tesóm vegetáriánus.
Ránézek a pizzára.
Nagyon izgulok.
Nem tudom, mi lesz.
Nem tudom.
Nem biztos, hogy menni fog. Nagyon rágörcsöltem.
- Mire? - Nagyon rágörcsöltem.
Túl sok ez nekem.
A találkozó miatt?
Nem a találkozó miatt. Az egy dolog.
Minden miatt be vagyok feszülve.
Nem egyszerű.
- Mindjárt jövök. - Oké.
Nyerjek neked időt? Tehetünk egy kört a környéken.
Nem kell, minden oké. Essünk túl rajta!
Szívesen segítek megfelelő lelki állapotba kerülni ahelyett, hogy...
Megfelelő lelki állapotban vagyok.
Oké.
A kisugárzásodtól csak még inkább befeszülök.
Jó, akkor...
Iszom egy kólát, és vigyorgok.
- Egy kólát? - Igen.
- Hajrá! - Jó.
Én addig meggyújtom a gyertyát.
Jackie hajlamos túlagyalni dolgokat,
és aztán elég sokáig rossz a kedve.
Tovább, mint szeretném.
De nem tudok vele mit kezdeni. Szóval jobb híján kivárom a végét.
Megvárom, amíg feldolgozza az érzéseit.
Ennyit megtehetek.
Sok mindent át kell gondolnom.
Sok mindent.
Mert az én családom...
Hát, tudod, ők nem támogatnak száz százalékosan.
De ettől még korrektül kell bánnom velük.
- Értem. - A döntésem pedig hatással van rájuk.
És amikor választ adok, biztosnak kell lennem abban,
hogy el tudom viselni a következményeket.
Világos.
A lényeg az, hogy ne bántsam meg azokat, akiket szeretek.
Azt mondják, hogy a család örökké velünk van.
Meg hogy otthon nem eshet bajunk. De...
Engem igenis bántanak.
De itt az ideje, hogy lépjek, és végre felnőttként viselkedjek.
Nem áldozhatok fel mindent értük ahelyett, hogy élném az életemet.
Feszült vagyok. Minden egyszerre történik.
Valahogy át kell vészelnem ezt az egészet. Úsznom kell az árral.
Az anyám nem örül, hogy belevágtam ebbe a kísérletbe.
Nem tetszik neki, hogy máris össze fogunk házasodni,
és ez rosszul esik.
És ma megismerem Marshall családját,
de nem érzem úgy, hogy a topon lennék.
Sziasztok! Szia, Zoe! Mi újság, kislány?
Egész nap rád vártam! Mi újság, drágám?
Köszönj Marsh bácsinak!
Szia, Morg!
Mi újság, tesó?
Jól nézel ki.
De magamra kell erőltetnem egy mosolyt, mert boldog vagyok.
Csak most úgy érzem, mintha minden összeomlana.
Öcsém. Sok ez most nekem.
Nézd csak, ki van itt! Köszönj Jackie-nek!
- Szia! - Szia!
Sziasztok! Jaj, de cukik vagytok!
- Örülök, hogy megismerhetlek. - Én is!
Ő itt Ryan.
- Szia! - Szia! Hogy vagy?
Jól, és te?
Gyönyörű vagy.
Jaj, köszönöm!
- Éhesek vagytok? - Aha.
Ez igen! Van pizza!
- Mit szeretnél? Kérsz uborkát? - Mindenből vegyél!
Végre ehetünk!
Nagyon jókat eszünk. Folyton csak eszünk.
Az evés az egyetlen fix pont.
Ez hozott össze benneteket?
- Kíváncsi vagyok. - Mindent tudni szeretnék!
- Az elejétől. - Mi hozott össze minket?
Jó. Én már az első napon tudtam, hogy ő lesz az igazi.
Mindenki 15 emberrel randizott. Szóval mindenki mindenkivel.
Egymás után.
Számomra fárasztó volt, mert tudtam, hogy őt akarom.
Úgy voltam vele, hogy vagy ő, vagy senki. Ismertek.
- Igen. - A mi Marshunk!
Az tetszett meg még Jackie-ben, hogy inspirált, hogy írjak.
Egy ideje szenvedtem az írással.
Szóval évek óta először sikerült verseket írnom. Értitek?
Nem volt ihletem. Ő viszont... Jackie viszont megihletett.
Ez nem az én érdemem. Kreatív vagy.
- Kedves tőled. - Csodásak a versei!
Úgy érzem, jobb emberként jöttem ki onnan.
- Boldogabbnak is tűnsz. - Igen, érezni rajtad.
- Érzem a kisugárzásodon. - Nagyon jó!
Jackie, neked is hasonló élményed volt?
Marshall mellett máris érettebb lettem.
Remek hallgatóság. És megtanított, hogy elég megélnem
az érzéseimet ahelyett, hogy robbannék.
Oké.
Még van hova fejlődnöm. Biztos lesznek rossz napjaim.
Marshall viszont...
„Nyugodj meg! Itt vagyok. Rám számíthatsz.”
És akkor békén hagy kicsit,
ha túlpörgök, és egyedüllétre van szükségem.
Hagy nekem teret. Pont erre van szükségem.
Ezt nem veszem félvállról. Ez komoly dolog.
- A házasság komoly dolog. - Egyértelműen.
És szeretnék önmagam legjobb kiadásaként igent mondani neki.
Jackie még a falon keresztül is magával ragadó volt.
- „Magával ragadó.” - Igen.
- Ez tetszik. - Igen.
Mintha egybeolvadnátok.
- Ahogy felidézitek, mi történt. - Na tessék!
Ez különleges.
- Tudtuk, hogy az. - Igen.
Marshall nem játszmázik. Szerelmes.
Már abban a pillanatban lehetett rajta érezni, hogy beléptünk az ajtón.
Egyértelmű, hogy nagyon szereti Jackie-t, és mindent megtesz,
hogy megélje ezt a kísérletet,
és biztos lehessen benne, hogy jó döntést hoz,
amikor oltár elé állnak, és választania kell.
Az egy életre szól.
Úgy tűnik, mindketten komolyan veszik ezt. A házasság komoly dolog.
Ajánlom is nekik!
Ugye?
Köszönöm, hogy ennyire rendesek vagytok.
Hogy tárt karokkal fogadtatok. És hogy osztozkodtok velem Marshallon.
Nagyra értékelem.
Azt is mondhattátok volna, hogy nem engedtek a közeletekbe.
- Dehogyis! - Komolyan.
Marshall nagyon kedves és gondoskodó.
És biztos vagyok benne, hogy az, akinek megkéri a kezét, csakis csodálatos lehet.
Szóval örültem, hogy találkozhattunk és megismerhettelek.
És? Tényleg vak a szerelem?
Igen, azt mondanám.
Az bizony.
PAUL LAKÁSA
Készen állsz?
Te jó ég!
Mit szólsz?
Jó ég, annyira illik hozzád!
KITOZÁN ÜLEDÉKVIZSGÁLAT
Te jó ég!
- Mit szólsz a kanapékhoz? - Istenem.
Honnan szerezted őket?
Ezt a Craigslistről, azt meg az utcán találtam.
Az utcán?
Nem vicc.
Szerintem nagy az esélye, hogy egyszerre legyek
Paul menyasszonya és stylistja is.
Istenem! Ez az itthoni munkaállomásod?
Igen, ez az irodám.
- Tudnál itt dolgozni? - Nem tűnik kényelmesnek.
- Egy kés? - Nem is egy.
Miért tartasz mindenhol egyet-egyet?
Félek.
Mégis mitől tartasz?
Megszabadulnék a különböző árnyalatú fabútoroktól.
Kéne új asztal, egy másik kanapé, egy új tévé, a falra lehetne rögzíteni.
Olyan rossz, mint gondoltad?
Nem igazán tudom, milyennek képzeltem.
Kéne pár kép, egy másik ágykeret. Igazából mindent átalakítanék.
Nagyon kicsi ez a szekrény. Érdekes.
Főleg ezeket a ruhákat hordom. Ezeket és...
Szóval a komód tetején tartod azt, amit hordasz?
- Mert így látom őket. - Aha, oké.
- Paul. - Mi a baj?
- Ez a nagyapád öltönye? - Igen.
Ne foglalkozz vele!
Paul, szerinted...
Úristen, mindjárt agyvérzést kapok.
Temetésre mehetek benne, nem?
Hűha! Oké. Ezt hagyjuk itt!
Jó.
- Eléggé eklektikus a stílusom. - Ez egyre jobb.
Úristen! Na jó, ennyi elég is volt.
Te jó ég!
Na? Mit gondolsz?
Ez a lakás te vagy. Ha tökéletesen nézne ki,
akkor összezavarodtam volna.
- Aha. - Tudod?
El tudnád itt képzelni magadat?
Ha tartósan szeretnénk Seattle-ben maradni,
akkor nem szeretnék ide költözni.
Nincs elég hely dolgozni. Legalább két szoba kéne.
Hogy legyen elég helyünk. Pláne, ha otthonról fogsz dolgozni.
Itt a te lakásod, van nekem is egy lakásom, meg van egy Arizonában.
- Igen. - Szóval szabaduljunk meg ettől!
Megpróbálhatnánk ide-oda utazgatni
Seattle és Arizona között.
Nem.
Viccelek. Bár nem teljesen.
Előbb adj ennek egy esélyt, jó? Rosszul esne, ha meg sem próbálnád.
Aha.
Az értekezlet után majd folytathatjuk e-mailben.
Nem könnyű lemeccselni a nehéz, komoly beszélgetéseket.
Kicsit félek, hogy Paul esélyt sem ad majd Arizonának.
Seattle-ben van a munkahelye, itt van a lakása,
de nekem Arizonában is van lakásom, és az időm felét ott töltöm.
Ki kell találnunk, hol fogunk lakni.
Furcsa érzés ránézni, amikor komolyan beszélgetünk.
Mintha más ember lenne. Alig ismerek rá.
Értitek? De majd ezt is megoldjuk, kompromisszumot kell kötnünk.
Ez már a dolog stresszes része.
Ez most tényleg súlyos kérdés. Érzem is a feszültséget.
Valószínűleg te is.
Igen.
PORTLAND, OREGON ÁLLAM
Még mindig nem értem el anyámat.
- Értem. - Tudod?
GYERMEKLOGOPÉDUS
Szóval most nem tudom, hogy azért nem veszi-e fel, mert már tudja,
vagy baj van.
Szerintem nem tudja. De egy részem úgy gondolja...
Mármint, én általában magabiztos vagyok.
Úgy vagyok vele, hogy biztos nem fogja bánni. De mi van, ha mégis? Tudod?
Felhívom még egyszer.
- Én is kellek hozzá? - Szeretnél beszélni vele?
Hát, a te anyukád.
- Nem ismerem. - Értem.
Nyilván szeretnék majd, ha eljön az ideje.
- Igen. - A megfelelő pillanatban.
Természetesen szeretnélek bemutatni.
- De most jobb lenne, ha tőlem hallaná. - Rendben.
Ráérsz egy percre?
Szerettem volna elmondani, hogy találtam valakit a kísérlet során.
Chelsea-nek hívják.
És
megtettem a következő lépést,
és megkértem a kezét.
Szóval szerettem volna
mesélni neked erről a kísérletről, és hogy mi újság van velem.
Haragszol?
Jól van, anya. Értékelem az őszinteségedet, mint mindig.
Anyaként nem lehet ez könnyű a számodra.
Nem fogok ellenkezni.
Értem, hogy miért mondod azt, amit.
Tiszteletben tartom a véleményedet, de szerintem
beszéljük meg majd ezt a dolgot! Szia!
Nem ment jól.
Anyám fontos része az életemnek. Nagyon.
Azt mondta,
hogy anyaként,
mivel ő mindig
többet vár tőlem, nem gondolja, hogy jól döntöttem.
Szerinte nem hallgattam a józan eszemre.
És azt is, hogy...
nem örül a történteknek.
- Nem esett jól ezt hallani. Tudod? - Értem. Nagyon sajnálom.
- Hát... - Szörnyű lehetett.
Figyelj, megmondtam neki. Azt mondtam:
„Értsd meg, hogy mindig is jó döntéseket hoztam!
Elfogadtam a kudarcokat a siker felé vezető úton.
Szerintem helyes döntéseket hozok.
És szerintem ezúttal is jól döntöttem.”
Hát...
ennél már csak jobb lehet.
- Ennél már csak jobb lehet. - Sajnálom, kicsim.
Most biztos fáj.
Igen.
RECRUITER
- Ma este te főzöl? - Igen.
Valamit nekem is kell csinálnom, nem?
- Hol tanultál főzni? - A Food Networkről.
- Tényleg? - És anyámtól.
Remélem, nem fog feszélyezni, ha...
Most először főzök neked! Szóval de, kicsit izgulok.
Ne parázz! Én hiszek benned.
- Igen? Oké. - És a főzőtudományodban.
Figyelj, Brett! Azon gondolkodtam, hogy...
Hol tartunk? Két hét? Még két hét van az esküvőnkig.
- Durva, nem? - Nekem mondod?
És szerintem csak most kezdem felfogni, hogy milyen lenne az életmódunk.
Én elégedett vagyok azzal,
hogy mennyit költök, hogy mennyit keresek.
És te? Nem érzed úgy, hogy tovább nyújtózol, mint...
Nem.
- Nem? - Nem. Én egyszerű ember vagyok.
Tényleg?
- Vagyis? - Kétkedést látok a tekintetedben.
Tudod, nagyon jól öltözködsz, Brett. És tudom, hogy a jó ruha nem olcsó.
Belenéztem a gardróbodba,
és megállapítottam, hogy sokat költesz a külsődre.
Őszintén? Vannak-e dolgok,
amikre sokat költök? Persze.
Mi volt a legnagyobb konkrét kiadásod?
Igazából...
a legdrágább dolog, amit vettem, és ami nem műszaki cikk,
mivel a műszaki cikkek általában drágák...
Van néhány drága utazótáskám.
Mennyit fizettél érte?
Az utazótáskám, vagyis a bőröndöm nagyjából
1200 dollár volt?
Brett! Ne már!
Ugye csak viccelsz? Egy bőrönd?
De legalább tartós!
- Még jó! Ajánlom is! - És jól néz ki!
Burzsuj Brett!
Nagyon kreatív személy vagy.
Szerintem nagyon jó a stílusod, nagyon jó az ízlésed.
Csak szeretném, ha egy bizonyos költségvetés határán belül maradnánk.
Ide figyelj!
Nem kell beszámolnod, hogy mire költesz, amíg tudod fizetni a számlákat.
Igazából én sem akarnám, hogy valaki megmondja,
mire költsem a pénzemet, mert szerintem boldogulok.
Ami a számlákat illeti,
részemről nem szükséges felezni.
Nekem úgy is jó, ha a 75%-át fizetem.
- Vagy 65-öt. - Értem.
- Aha. - Meglátjuk.
Ha megbeszéljük, hogy néhány számlát vagy bizonyos számlákat...
Nem tudom, a bérleti díjat, a jelzálogot vagy...
Ha közösen állnánk, hogy elkerüljük azt,
hogy ide-oda pakolásszuk egymás között a pénzt.
- Mintha lakótársak lennénk. - Pontosan.
Ne az legyen, hogy befizetem, és aztán várom, hogy mikor adod meg.
- Jöhetne már az utalás! - Pontosan.
Nem akarok felszólításokat küldeni a Venmón.
- Értem. - A feleségemnek a jelzálogról.
Ebbe nem szívesen mennék bele.
Ha megengedsz egy megjegyzést: leégeted a konyhát.
Hát, mert...
TIZENNÉGY NAP AZ ESKÜVŐKIG
- Legalább kisüt a nap. - Egy kicsit.
- Igen. - A szellempilótánk...
Szellempilóta?
- Szellemkapitány. - Para.
Mintha valami szörnyecske lenne odalent.
- Szörnyecske? - Tudod, a...
Tudom.
Lehet, hogy az a film előbb jött ki, mint hogy megszülettem volna. De láttam.
Azok a kis... Mik voltak, mielőtt szörnyecskévé változtak?
Nem tudom, de ha víz érte őket, akkor szaporodtak, és még több szörny lett.
Azt hiszem, akkor változtak szörnyecskévé,
ha éjfél után érte őket víz.
Vagy valahogy így.
Mert előtte cukik voltak, mint a Furbók. Neked volt Furbód? Vagy nem is...
Furbym volt.
- Furby! Az az! - Igen.
- Nagyon vagány volt. - Vagy inkább szánalmas.
- Mindig elkapkodták őket. - Ez igaz.
Úgy reklámozták, mintha MI lenne a plüssben.
Tudom.
- De nem az volt. - Nem volt az.
Nem, de vicces volt, mert... Mint azok a kis... Mint az a tada...
Mi volt az? Tudod, a... Hogy hívták azt az izét?
- Tamagotchi. - Tamagotchi!
Elég gagyik voltak a mostani játékokhoz képest.
A plüssök viszont sosem mennek ki a divatból.
- Nem szereted az ananászt? - De, a kedvencem.
- A kedvenc gyümölcsöm. - Van kedvenced?
- Minden gyümölcs finom. - A sorrend: ananász, málna, mangó.
Mangó? Tényleg, a mangó? Csak...
Én a mangót tenném az első helyre. Nekem a mangó...
Nálam ez a három úgy nézne ki, hogy mangó, ananász és málna.
Nagyon jó az étcsokis-málnás tortám.
Istenien hangzik.
Igen. Friss málnalekvárral.
- Nem rajongok a lekvárért. - Nagyon...
- Tényleg? - Ja.
Mogyivajas-lekváros szendviccsel sem kenyerezhetlek le?
Én nagyon szeretem.
Le akarsz kenyerezni egy szendviccsel? Ez nagyon jó.
Nem akartam szóviccekkel dobálózni, csak úgy kicsúszott.
Nekem bejött.
Megfognám a kezed, de kapaszkodnom kell. Szabálykövető vagyok.
Az egyik kezedben a pohár, a másikban a korlát.
Szerintem te jobban félsz, mint én!
- Nem akartam, hogy leess. - Ez kedves tőled.
- Hideg a kezem? - Igen.
Pedig én mindig jobban fázok másoknál.
Honnan tudod, hogy én fázom jobban?
Ha a másik melegebb, ő kevésbé fázik.
Ez most nagyon szokatlan a számomra, és nem örülök, mert fázol.
Most már értem, mit éreznek mások, amikor fázom.
- Nem akarják, hogy hozzájuk érjek. - Add át a hődet!
Jó, felmelegítelek.
- A napon kell lenned? - Igen.
Jó, csak ne ess a vízbe!
Örülök, hogy itt vagy.
- De a kalapod túlzás. - Miért?
Nem tetszik. Olyan, mint egy csókpajzs.
Pedig nagyon vonz a dús ajkad.
- Azért még melóznod kell. - Rajta vagyok.
Jól van.
Nem fagysz meg?
Nem kéne egy pléd? Vagy valami?
Lehet, hogy kérhetnénk egy plédet.
Csak az a célod, hogy átmelegítselek, mi?
De én is fázom!
- Megigazítod a hajamat? - Jól áll, csak...
Mindegy. Úgyis önálló életet él. Nem baj.
Ha bárkivel találkozhatnál, kit választanál?
- Az élő emberek közül? - Igen.
- Szerintem Oprah-t. - Oprah-t? Winfrey-t?
- Nahát! - Nagyon belevaló nő. Igen.
Na és te?
A szüleidet.
Ezt jól előkészítetted! De nyálas vagy!
Csodálatos anyukám van. Ezt már biztos mondtam.
A maga módján az apám is csodálatos.
Mit csinálsz?
Bliss, egész életemben téged kerestelek.
Gyönyörű vagy, intelligens,
céltudatos,
figyelmes.
Ha veled vagyok, átjár a melegség.
Veled akarok lenni. Együtt tölteni az időnket.
Ezen a világon nincs más,
aki jobban illene hozzám, mint te.
Nem számít, mit tettem.
Hogy milyen hülye voltam.
Ennek így kellett végződnie.
Megtaláltam az igazit.
Hozzám jössz?
A feliratot fordította: Varga Fruzsina