Не знаю, чи щось вийде.
-Привіт! -Привіт, тату!
Челсі, як ти?
Добре. Дякую, що прийшов.
Боже мій.
-Привіт. -Тату, це Кваме.
-Привіт, Кваме. -Це мій тато Чарлі.
-Привіт. -Дуже приємно.
Мені теж.
-Гаразд. -Заходь.
Тату, сідай.
У нас обох була можливість
узяти участь у соціальному любовному експерименті.
Ми зустрічалися з багатьма. Ми не бачили одне одного.
Ідея в тому, щоб побачити цінності.
Ти вразливий. Ти говориш про своє життя.
Чому ти такий, як є.
Чи можемо ми мати цей зв'язок за межами фізичного?
-І ми це зробили. -Усе здавалося правильним.
Й ідея в тому, щоб зрозуміти, чи любов сліпа
й чи можна закохатися, не бачивши людину.
І ми закохалися наосліп.
Наприкінці
він освідчився мені.
Добре.
І я погодилася.
Справді?
Ну, хіба це не щось?
-Я такий радий за тебе, люба. -Так, дякую, тату.
Боже мій. Неймовірно.
-Так. -Так.
Чорт забирай.
Я шокована.
Гаразд, народ, поїмо. Підіймайтеся.
Але я дуже сподіваюся, що інші члени моєї сім'ї приймуть Кваме
та зрозуміють наш зв'язок і наші стосунки.
Як це зробив тато.
Портленд і Сіетл. Що ви робитимете?
Ми плануємо залишитися тут на кілька років,
а потім... хтозна.
-Це багато змінних, багато роботи. -Так.
Але...
Життя надто коротке, і краще ділити його з кимось.
-Так. -Так, у тебе є напарник.
-Так.
Схоже, ви підтримуєте наші стосунки,
але я хочу почути це від вас. Ви благословляєте мене?
Звісно.
-Я дуже радий за вас. -Дякую, тату.
-Дякую. -Так.
-Ми любимо тебе. Дякую. -Будьмо, Чарлі.
Я такий радий за вас.
Дякую, тату.
Ти укладеш чудову угоду. Я розповім тобі історію...
-Ти... -Ти укладеш чудову угоду.
-Отримаю знижку. -Ти укладеш...
Ти укладеш чудову угоду щодо моєї доньки.
У продажу!
Я так тебе люблю, Кваме. Купуй її зі знижкою 75%.
ЛЮБОВ СЛІПА
17 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Як ти долетіла? -Чудово.
Не дуже довго?
Ні. Або це через адреналін, або я просто якось...
Я не хвилювалася. Було так весело.
Жодної турбулентності чи чогось такого.
Я радий, що Майка зустріне маму.
Вона прилетіла сьогодні з Нового Орлеана.
-Дуже чекаю на вашу зустріч із Майкою. -Я теж.
Ми з мамою мало говорили
про Майку.
Я хотів, щоб вона склала свою думку, і сподіваюсь, вона їй сподобається.
Що тебе найбільше привабило в ній?
Спочатку це було інтуїтивне відчуття.
Я не можу спілкуватися з усіма так, як ти.
Тож я знаю, якщо я можу так говорити, у ній є щось особливе.
Так.
Привіт!
Рада знайомству.
-Ти розкішна! -Ви такі милі.
-Я зараз заплачу, а я не плакса. -Я така рада!
-Сідай. -Було важко.
У нас однакове волосся.
-Так. -Ого!
-Боже мій. -Намагаюся звільнити місце.
Чудово.
Не віриться, що ви заручені.
Так.
Я так давно цього хотіла.
Тобто він такий... Такий милий.
-Важко уявити, так? -Так.
Так.
Бо я мама, якій властива гіперопіка.
Я навіть не знаю, із чого почати. Я юрист.
У мене велика родина.
Він наче маленький Ісус у сім'ї. Він був первістком.
І щойно Пол сказав, що зустрів дівчину, яку звати Майка, ми розпочали пошуки.
Я сказала їм: «Думаю, ми знайшли Майку в Інтернеті, але ми не впевнені».
Він сказав: «Справді? Що скажеш?» Я така: «Схоже, її тата звати Пол.
Він живе в місті Мобіл. Його мати справжня християнка й має дитячий садок.
-Ще щось хочеш знати?» -Боже мій!
Так.
І це все, знаючи лише її ім'я.
-Так. -Боже мій. Це так смішно.
Що першим тобі сподобалося в Полі?
Так.
Ми одразу заговорили про подорожі, про наш погляд на життя.
Думаю, це було перше, що змусило мене подумати,
що він захопливий.
Це показало мені, чого він хоче в житті й у чому бачить майбутнє.
Я подумала: «У мене такий самий склад розуму».
Ми дуже різні.
-Мене цікавлять зачіски й макіяж. -Як і мене.
Так. Але він може опустити мене на землю.
І мені здається, що він добре мене врівноважує.
Мені подобається, як я поводжусь і почуваюсь у безпеці завдяки йому.
Здається, нам подобається бути разом.
Навіть коли ми не говоримо...
Я пам'ятаю зранку ти запитав: «Де ти?» Я була внизу, а ти сказав, що сумуєш.
Мені подобається.
Ви ідеально підходите для цього.
У мене все гаразд із роботою,
ми в потрібному віці. І я ні з ким не зустрічаюся.
Думаю, ми готові.
Поле, я ніколи не бачила тебе таким. Тож я...
Яким?
Таким щасливим, закоханим і...
Бо в нього навіть не було потенційної нареченої.
Не зовсім.
Тож, це щось серйозне.
Я знаю. Я в захваті.
Здається, що зустріч із вами змусила мене ще більше покохати Пола.
Я не знаю, що це, гадаю, я бачу таке веселе життя.
Вона чудова. Я розумію, чому ти любиш її.
-Я так і знав. -Боже, ви такі милі.
Я серйозно.
Мені подобається, що Пол... Ми такі схожі з його мамою.
Вона наймиліша людина, яку я бачила.
Було дуже легко встановити з нею зв'язок.
Я завжди хотіла мати
велику родину, з якою я була б дуже близькою.
Є велика ймовірність, що ми з нею станемо подругами,
а не тільки невісткою і свекрухою.
Я така рада, що ви приїхали, щоб зустрітися з нами.
Це так смішно, бо ми з Полом стільки разів запитували:
«Ми такі різні. Чому ми так приваблюємо одне одного?»
А тепер ясно.
Ти одружуєшся з мамою.
Ви такі схожі.
Мені подобається, що він так каже. Боже мій.
Якщо ти підтримуєш нас, я щасливий.
Повна підтримка. Вибачте, я так чекала цього дня.
Боже мій.
-Ти ще чарівніша в житті. -Я така щаслива.
Я рада, що пройшла перевірку. Це могло б стати обмеженням.
КВАРТИРА БРЕТТА
Вітаю.
Добре.
Непогано.
Тож...
Це мій майбутній дім? Я переїду сюди?
-Так. -Погляньте на це взуття!
Тіффані жила із сусідкою, тож сьогодні ми дивимося мою квартиру,
щоб вона зрозуміла, чи вона хоче жити тут.
Куди я покладу своє взуття?
Можна купити ще коробки.
Я б сказав, що я дуже нервую, хвилююся, називайте це, як хочете,
через те, що вона принесе свої речі...
Як ми все поєднаємо?
Це твій пилосос?
Це мій пилосос.
-Що це? -Окуляри віртуальної реальності.
Я покажу тобі ще дещо класне.
Що?
Усе це контролюється через застосунок.
Бретте!
Не треба навіть тримати. Ззаду є стрижень.
Тож ти просто...
-Де смітник? -Ось тут.
Тут усе таке першокласне. Буржуй Бретт.
-Це все заради ефективності. -Гаразд.
Спальня. Нічого...
-Гарна. -Тут нічого божевільного.
Ти до біса охайний.
-Тут не так уже й охайно. -Охайно.
-Поглянь. -Не так уже й охайно.
Ще взуття, так.
Гаразд, у тебе лише дві шафи?
-Так. -Одна з...
-Усім для фотографування. -І ця.
Отже, місце в шафі для нас буде...
проблемою.
Навіть місце для комп'ютера.
Де б я працювала? Я б поставила тут стіл?
Якщо тобі подобається ця будівля,
як я вже казав, я можу переїхати в більшу квартиру.
-Гаразд. -З двома чи трьома спальнями.
Зараз це екскурсія.
-Мені подобається. -Це простір.
Я можу із цим працювати.
Так.
З нетерпінням чекаю переїзду сюди.
-Ти нервуєш? -Ні.
Тебе не лякають мої слова?
Ні. Я так давно займаюся своїми справами.
-Так. -Я дуже радий.
Я бачу себе тут.
Це те, що я хочу почути.
КВАРТИРА ЗАКА
-Привіт. -Привіт.
-Як ти? -Добре.
-Радий тебе бачити. -Я тебе теж.
Між нами з Блісс виникла значна хімія під час першої зустрічі в реальному світі.
Не думав, що зв'язок буде настільки сильним.
І я вже знаю, що в нас є психологічний зв'язок
і емоційний.
Це твоя картина із совами. Хто це намалював?
-Це картина? Чи графіка? -Місцевий художник зі Сіетла.
Круто.
Я відомий тим, що не кую залізо, поки воно гаряче.
Але, чесно кажучи, я хочу провести якомога більше часу з Блісс.
Бо коли ми разом,
мені добре.
Якщо ти в когось закоханий, ти маєш це висловити.
Чи можу я допомогти?
Можеш додати масло, сіль і перець до грибів.
Кумедно, бо випікання — це моє.
-Але готування? -Справді?
-Мені потрібні конкретні інструкції. -Я люблю готувати.
То скільки масла?
Трохи.
-Бачиш різницю? -Скільки? Стільки?
Довіряй своїм інстинктам. Я б так робив.
Добре.
Я хочу піти на кулінарні курси й навчитися робити різні речі.
-Було б весело зробити це разом. -Справді? Побачимо.
-О ні. Це катастрофа. -Що сталось?
Один зі стейків... Пакет відкрився, і він зіпсувався.
Це твій, так?
Хороша новина — у нас є ще один стейк.
Сподіваюся, там пакет не відкрився.
Сьогодні в нас будуть дивні стейки.
Ой. Ні, вони обидві зіпсувались.
Справді? О ні.
Так. Боже.
О ні. Це знак.
-Мені треба додому. -Яка катастрофа!
Не можу описати, який я засмучений.
Нічого. Усе гаразд. Іноді життя буває нелегким.
-Я знаю. -Усе гаразд.
Ми можемо їсти лише моркву й гриби.
І креветки. Це дуже соромно?
-Усе гаразд. -Мені...
-Дуже соромно. -Усе гаразд.
Не хвилюйся.
Упевнена, у твоєму житті були гірші речі.
Так. Принаймні, ми маємо креветки...
і одне одного, так?
О, не знаю.
Побачимо.
Я дуже радий, що компенсував це креветками.
-Так, ти наче... -Це був хороший запасний план.
-Схоже на справжню їжу, так? -Так, схоже на справжню їжу.
Що скажеш про моркву?
-Нормальна. -Я хочу чесності.
Що скажеш?
Мені дуже подобається морква.
-Я спробував козячий сир із креветками. -Він до всього підходить.
-Мабуть, до морозива ні. -Справді?
Ти не їв морозиво з козячим сиром?
-Звучить жахливо. -Що?
-Ні, я не пробував. -Це так смачно.
Я знаю, що я дивна. Я це знаю.
-Так? -Так.
Я, мабуть, трохи дивніший.
Так, мабуть.
Ти бачила мою спальню?
-Ні. -Покажу пізніше.
-Вона буквально за рогом. -Добре. Вона тут.
Так, коли ти... У мене є датчики руху.
-Навіщо? -Вони активують звуки.
-Залежно від того, коли відчиняєш кімнату. -Навіщо? Які звуки?
-Бо це круто. -Круто? Ти дивніший за мене.
Так, я знаю.
Якби я хотів, щоб грала пісня з Гаррі Поттера, коли ти заходиш.
Гаразд. Схвалюю.
-Я думав, це буде круто. -Так.
-Хай там як. -У тебе гарна сукня.
Дякую.
-Що? -Не знаю. Люблю дивитися на тебе.
Усе пройшло добре, враховуючи, скільки всього було зіпсовано.
Ти про нас чи їжу?
Мабуть, про те й інше. Це метафора щодо наших стосунків.
-Це досить точно, так? -Так.
Це не може бути трендом.
Якщо щось вийде, це не може бути трендом.
Ти облажався, освідчившись іншій.
Ще подивимось, знаєш.
Вибач.
Не знаю. Усе гаразд, думаю.
Я мушу ускладнити тобі життя.
Ненормально тусити з кимось, хто щойно кинув тебе
й заручився з іншою, тож...
Я ускладню тобі життя.
Справедливо. Я заслуговую на це.
-Готова до десерту? -Авжеж.
Я вагалась, ідучи сюди, бо він буквально розбив мені серце,
і тепер я дуже обережна.
Але між нами є хімія, яка повертає всі почуття.
-Іди сюди швиденько. -Чому?
Потанцюємо.
-Справді? -Тренування. Так.
Добре.
Один.
-Розслаб руки. Ти напружена. -Я не розслаблена?
Ти занадто напружена.
Значна частина мене хоче бути з ним,
бо я його кохаю.
Фізичний аспект має значення.
Але якщо питання в тому, чи можна закохатися, не побачивши когось.
Звісно. Так.
Друга рука.
Нічого собі. Ти вже як професіонал.
-Ти колись робила рух «діп»? -Я не в тому вбранні.
15 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
ПОРТЛЕНД, ОРЕГОН
КВАРТИРА КВАМЕ
Готова?
Так.
Боже мій! Жартую.
Тут так мило.
-Так, вітаю в моїй фортеці самотності. -Ого.
Я живу в Портленді, Орегон.
Дорога займає від двох з половиною до трьох годин.
Ми заберемо кілька речей, які мені потрібні.
Найважливіше — це робочі речі, а також одяг і Xbox.
Розумієш, про що я? Починаю поєднувати речі,
які створять враження, що ми живемо вдома з нареченою.
Заціни холодильник.
-Супер. -Повний...
Ого!
Ти фанат соусів.
-Непогано. -У мене все добре.
Білизна на підлозі.
Я збирав речі.
Я бігав, розкидаючи все. Не суди мене!
-Моє ліжко... -Так.
Я сплю, мабуть, 12% часу...
-Не може бути! Ти спиш тут? -Я сплю на дивані.
Коли прокидаєшся, робиш вісім кроків до столу
й починаєш працювати.
Менше.
Так, тут не відбувається магія.
Це...
Ми можемо відкрити, але це на твій розсуд.
-Відкриймо. -Там дещо є.
-Дозволь зазирнути. -Так.
У мене така сама змазка.
Іноді я кажу: «Чорт, ми однакові».
Я думала, що відсутність чистоти мене більше турбуватиме.
Здебільшого він знає, де його речі.
І...
Він поклав мою білизну, ліфчики й шкарпетки...
Він склав мої речі
й упорядкував шухляду з білизною.
Це так мило.
Він такий.
У тебе тут якийсь лосьйон.
Мадам.
Набір парубка. Лосьйон і рушник.
Це...
-На відстані до метра один від одного. -Мем, та ну, я можу... Та ну.
Знаєш що? Молодець.
Це зручно.
-Гадаєш, цим диваном можна користуватися? -Так.
-Фантастика, залишімо диван. -Гаразд.
-Тут справді гарно. -Так.
Тут чудово.
Знаєш, я люблю Портленд.
Справді. Я готовий переїхати, знаєш?
Але я тут як удома.
-Це дуже круте місце, любий. -Так.
Мені дуже подобається.
-Ти думаєш, що можеш переїхати в Портленд? -Ні.
Так.
Розумієш?
Думаю, ми оселимося в Сіетлі попри всі чинники.
Тут моя сім'я, так? Сім'я для мене дуже важлива.
І я не працюю віддалено.
Оскільки Кваме працює віддалено, це логічно.
Це місце дарує мені спокій.
-Знаєш? Тож... -Так.
Це добре.
-Ось яким має бути дім. -Так.
Я цього хочу, і мій дім такий.
Я хочу, щоб наша домівка була такою.
Так.
У мене немає друзів у Сіетлі.
Я граю у футбол чотири рази на тиждень у Портленді. Іноді п'ять разів.
Я щодня бігаю однією доріжкою.
Іноді я занадто йду на компроміс, намагаючись об'єднати свій світ з її.
Потрібен час, щоб справді...
усе вийшло.
СІЕТЛ, ВАШИНГТОН
Гуакамоле й кесо.
Хочеш кесо?
Я не фанатка.
Моя сестра — вегетаріанка. Дозволь поглянути на цю піцу.
Я дуже напружена.
Не знаю.
Не думаю, що зможу. Чесно кажучи, я дуже напружена.
-Через що? -Я дуже напружена.
Це складно.
-Ти напружена через зустріч? -Не через зустріч.
Я напружена через усе.
Це складно.
-Дай мені хвилинку. -Гаразд.
Я дам тобі трохи часу. Я можу провести їх кварталом.
Ні, усе гаразд. Просто зробімо це.
Краще, щоб тобі було
комфортно, а не так, що...
Мені зараз комфортно.
Добре.
Думаю, твоя енергія ще більше мене напружує.
Гаразд, я...
Я вип'ю колу й усміхнусь.
-Вип'єш колу й усміхнешся? -Так.
-Зроби це. -Круто.
Я запалю цю свічку.
Джекі схильна до роздумів,
і вона довго може мати поганий настрій.
Довше, ніж хотілося б.
Але це не моя справа, тож я просто розслабляюся тут і чекаю.
Чекаю, поки вона розбереться зі своїми почуттями.
Бо я можу зробити це для неї.
Мені треба багато про що подумати.
Багато.
Оскільки моя родина...
знаєш, не...
підтримує мене на 100%.
Я хочу переконатися, що в них усе добре.
-Так. -І моє рішення впливає на це.
Коли я казатиму свою відповідь, я маю бути певною,
що я згодна з усіма наслідками.
Звісно.
Мені треба переконатися, що я не скривджу тих, кого люблю.
Кажуть, сім'я це назавжди й, розумієш...
Дім — це місце, де тебе не кривдять. Але це просто...
Зараз вони кривдять мене.
Але мені час діяти й зробити те, що має доросла людина.
Я не можу жити із сім'єю, не живучи своїм життям.
Я напружена. Це все нахлинуло на мене.
Просто зараз я це переживаю. Я роблю все на автоматі.
Моя мама не рада, що я пішла на експеримент.
Вона не рада, що шлюб буде так скоро,
і це мене турбує.
Крім того, сьогодні я зустрічаюся з родиною,
і відчуваю, що я не в найкращій формі.
Йо! Привіт, Зої! Як справи, дівчинко? Ой.
Я весь день чекав на тебе. Як справи, мала?
Скажи: «Привіт, дядьку Марше».
Привіт, Морган.
Як справи, друже?
Ти красуня.
Зроблю щасливий вираз обличчя, бо я щаслива.
Просто зараз у цю мить усе розсипається,
і мені просто потрібна перерва, бро.
Поглянь, хто це. Привітайся з Джекі.
-Привіт. -Привіт.
Привіт. Боже, ти така мила!
Рада знайомству.
Я теж.
Це Раян.
-Привіт. -Радий знайомству. Як справи?
-Добре, а в тебе? -Ти така гарна.
Дякую.
-Ви голодні? -Так.
У нас є піца.
Яку ви хочете? З огірком?
Усі.
Треба поїсти!
Я знаю, що таке хороша їжа. Ми лише їмо.
Єдине, що ми робимо, — їмо.
Ось як у вас виник зв'язок? Як ви...
-Так, я хочу це почути. -Я маю все знати.
-Від початку. -Як у нас виник зв'язок?
Гаразд. Тож із першого дня я знав, що це буде вона.
Ми зустрічалися з усіма 15 людьми. По суті, 15 на 15.
Ми мінялися.
Було важко пройти цей процес, бо я знав, що це вона.
Я знав, що буду з нею або сам. Ви знаєте, який я.
-Так. -Ми знаємо нашого Марша.
До того ж Джекі надихала мене писати.
Ви знаєте, як мені було важко.
Тож я вперше за багато років написав вірші. Розумієте?
Це було дуже важко для мене, але вона витягнула це...
-Вона запалила вогонь у мені. -Не лише я. Ти творча людина.
-Я ціную це. -І вони були гарні.
Я вийшов звідти значно кращою людиною, тож...
-Ти аж сяєш. -Так, я відчуваю ауру.
-Я відчуваю енергію. -Це добре.
Так, Джекі, у тебе був подібний досвід?
Він навчив мене бути дорослішою.
Він вміє вислухати. Він навчив мене, що іноді треба посидіти
й пережити емоції, а не реагувати.
Добре.
Я ще вчуся. Тож ще якийсь час робитиму помилки.
Але він каже:
«Заспокойся. Усе добре. Я тут. Я надійний».
Він дає мені змогу побути самій.
Якщо мене надто заносить, мені треба побути самій.
Він дає мені простір, і це те, що мені потрібно.
Це не якісь дурниці. Це серйозно.
-Шлюб біблійний. Це серйозно. - 100%.
Я маю переконатися, що я найкраща версія себе, коли кажу «так».
Навіть крізь стіну це було так захопливо.
-О, захопливо. -Так.
-Це добре. -Так.
Ви наче злилися в одне ціле.
-Пройшовши все це. -О, поглянь на нас.
Ми особливі!
-Ми знали, що ми особливі. -Так.
Він не грає. Він справді закоханий.
Його аура, його енергія — усе сяяло, коли ми прийшли.
Я бачу, що вона йому дуже подобається, і він намагається брати активну участь
у цьому експерименті.
Щоб переконатися, що він робить правильне рішення,
коли прийде час іти до вівтаря і сказати «так» чи «ні».
Це на все життя.
Вони обоє серйозно ставляться до цього і знають, що шлюб — це щось важливе.
Так і має бути.
Так?
Дякую за вашу доброзичливість.
За те, що приймаєте мене й ділитеся Маршаллом.
Я дуже це ціную.
Я думала, що вони можуть сказати: «Ні, тобі не місце поруч із нами».
-Будь сміливішою. -Справді.
Маршалл дуже щира, турботлива людина.
І я знаю, що людина, якій він освідчиться, має бути неймовірною.
Я була дуже рада зустрічі та знайомству з тобою.
То любов справді сліпа?
Так, я б сказала «так».
Звісно.
Ти готова?
Боже мій.
Що скажеш?
Господи, це так у твоєму стилі.
НАБІР ДЛЯ ВИЯВЛЕННЯ ХІТОЗАНУ
Боже мій.
-Як тобі ці дивани? -Боже.
Де ти їх узяв?
Цей на сайті «Крейґсліст», а той був на узбіччі.
На узбіччі...
Я не жартую.
Думаю, є великий шанс, що я буду нареченою
і стилісткою Пола одночасно.
Боже мій. Твоє робоче місце?
Так, це мій офіс.
-Зможеш тут працювати? -Не знаю, чи це зручно.
-Ніж? -Набір ножів.
Чому на кожному столі є ніж?
Мені страшно. Що, на твою думку, може тут статися?
Я б позбулася дерев'яних виробів різних кольорів.
Новий стіл, інший диван, інший телевізор, може щось повісити.
Так погано, як ти уявляла?
Я не знаю, що я уявляла.
Треба придбати картину, змінити каркас ліжка й буквально все.
Це неймовірно маленька шафа. Цікаво.
Це весь одяг, який я ношу. Тож це і...
Ти кладеш одяг, який носиш, на комод?
-Мені подобається бачити його. -Добре.
-Поле. -Що там?
-Це костюм твого дідуся? -Так.
Не хвилюйся через це.
Поле, якого року...
О боже, у мене буде інсульт.
У мене відчуття, ніби я йду на похорон, коли вдягаю його.
Ого. Гаразд, залишмо це тут.
Так.
-Дуже еклектичне відчуття стилю. -Стає все веселіше.
Боже мій. Гадаю, досить.
Боже мій.
То що ти думаєш?
Це так у твоєму стилі. Якби я прийшла, а тут був ідеальний інтер'єр,
я б сказала: «Хто це зробив?»
-Так. -Розумієш?
Ти уявляєш себе тут?
Гадаю, якби ми планували залишитися в Сіетлі надовго,
я, мабуть, не хотіла б жити тут.
Через робоче приміщення. Я хочу мінімум дві спальні.
Нам потрібен простір, особливо якщо ти працюватимеш удома.
Твоє житло тут, моє житло тут
і в Аризоні.
-Так. -Ми б просто позбулися цього.
Хорошим попереднім планом було б
їздити в Аризону й назад.
Ні.
Знаю, я жартую, але також ні.
Якщо ти даси шанс, добре. Мене засмутить, якщо ти не спробуєш.
Так.
Напишіть листа після цієї зустрічі, якщо зможете.
О ні, важко вести складні, справжні розмови.
Я трохи хвилююся, що Пол не дасть Аризоні шансу.
Йому треба бути в Сіетлі через роботу, у нього тут житло,
у мене також є житло в Аризоні, і я буваю в обох місцях.
Тож треба вирішити, де ми житимемо.
Дивно дивитися на нього, коли ми говоримо серйозно.
Я майже відчула, що він інша людина. Я запитую: «Хто це?»
Розумієш, про що я? Але нам доведеться
пройти через це й знайти компроміс.
Це питання, які викликають стрес.
Це справжній стрес, я думаю, що зараз відчуваю це,
і, гадаю, ти теж.
Так.
ПОРТЛЕНД, ОРЕГОН
У мене не було можливості поговорити з мамою.
-Так. -Розумієш?
Тож я не впевнений, чи вона знає і просто не відповідає,
чи щось сталося.
Не думаю, що це так. Якась частина мене думає...
Я відчуваю впевненість щодо всього.
Я такий: «Так, вона все зрозуміє». Але водночас сумніваюся в цьому.
Я ще раз зателефоную.
Я можу взяти участь?
Хочеш із нею поговорити?
Це твоя мама.
-Я її не знаю. -Так.
Я б залюбки, якби це була слушна нагода.
-Так. -І відповідний час.
Я б хотів познайомити тебе з нею. Думаю, зараз варто поговорити лише мені.
Гаразд.
Є хвилинка на розмову?
Я хотів сказати, що я знайшов декого під час експерименту.
Її звати Челсі.
І...
Наші стосунки розвиваються
і я освідчився їй.
Тому я хотів...
скористатися нагодою і розповісти тобі про це.
Ти злишся?
Гаразд, мамо. Я ціную твою чесність, як завжди.
Мамі важко усвідомлювати такі речі.
Я згоден із тобою.
Я розумію твою думку.
Я поважаю це, але я думаю, що нам варто...
Нам варто колись поговорити про це знову. Бувай.
Не дуже добре.
Мама була важливою частиною мого життя.
Вона сказала, що...
як мати...
як та, хто...
чекає від мене більшого,
що я вчинив неправильно.
Вона каже, що я не думав головою.
І що...
вона не може сказати, що рада за мене. Це трохи важко чути.
Так. Мені дуже шкода, що...
Так, це...
...розбиває серце, правда.
Ну, я їй сказав. Я сказав: «Агов...
ти маєш зрозуміти,
що мої рішення були хорошими для мене».
Я прийняв усі невдачі, щоб знайти успіх.
Тому я вірю, що роблю правильний вибір.
І цього разу я зробив правильний вибір».
Тож...
Далі буде лише краще.
-Буде лише краще. -Мені шкода, любий.
Це боляче.
Так.
-Сьогодні твоя черга готувати? -Так.
Мені треба попрацювати, так?
-Де ти навчилася готувати? -У продовольчій мережі.
-Справді? -І в мами.
Сподіваюся, ти не нервуватимеш, якщо я...
Я вперше готую для тебе. Тож я трохи нервую.
Без тиску. Я дуже впевнений.
-Справді. -У твоїх кулінарних здібностях.
Добре.
Бретте, я подумала про те...
У нас ще два тижні? Два тижні до весілля.
-Це божевілля, правда? -Я знаю.
Тож я просто намагаюся зрозуміти,
яким буде наш спосіб життя.
Мене задовольняють
мої витрати й заробіток.
Як щодо тебе? Ти відчуваєш перенапруження...
Ні.
-Ні. -Ні. Я насправді проста людина.
Справді?
-З... -Я бачу сумнів у твоїх очах.
Бретте, ти дуже гарно одягаєшся. Ці речі недешеві.
Я подивилася на твій гардероб
і подумала: «Він витрачає великі гроші».
Я не брехатиму. Так, у мене є кілька речей, на які...
я витрачаю гроші. Звісно.
Скажи найбільшу суму, яку ти витратив на якусь річ?
Я б сказав...
Найдорожча річ, яку я купив, крім техніки,
бо вона завжди дорога...
У мене була дорога валіза.
Скільки ти заплатив за неї?
Принаймні, ручна... За валізу я заплатив
1200 доларів?
Бретте! Ні!
Жартуєш? За валізу?
Але її надовго вистачить.
-Я сподіваюсь. -І вона гарна.
Буржуй Бретт.
Ти ще й творча людина.
Гадаю, у тебе гарний стиль і дуже гарний смак.
Я хочу переконатися, що це в межах бюджету, який комфортний для мене.
Ось про що я.
Мені не потрібно знати всі твої витрати, якщо ти оплачуєш рахунки.
Чесно кажучи, я не хочу, щоб хтось розповідав мені,
як витрачати гроші, бо в мене із цим усе добре.
Якщо говорити про рахунки...
Не обов'язково ділити навпіл.
Я можу оплачувати 75%.
-Або шістдесят на сорок. -Так.
-Байдуже.
Якби ми сказали, що є кілька рахунків чи певні рахунки...
Не знаю, оренда, іпотека чи щось таке...
Якби ми хотіли платити разом, щоб уникнути такого:
«Я заплатив, а ти мені повернеш. Або ти заплатила, а я поверну».
-Це наче сусідські стосунки. -Точно.
Я плачу й кажу тобі:
«Люба, коли ти повернеш мені мою половину?»
-Надішли переказ пошвидше. -Саме так.
Я не хочу надсилати запити на переказ.
-Боже мій, я знаю. -Моїй дружині за іпотеку.
Це не те, що я хочу робити.
Зауважу. Ти спалиш цю кухню.
Ну, тому що...
14 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Принаймні сонце виходить. -Трохи.
-Так. -Наш пілот-привид...
Пілот-привид.
-Капітан-привид. -Це химерно.
Таке враження, що там гремлін чи щось таке.
-Гремлін? -Типу, знаєш, з...
Так.
Не знаю, чи я вже була, коли він вийшов. Але я дивилася його.
Це трохи... Ким вони були до того, як стали гремлінами?
Не знаю, але якщо поливати їх водою, вони розмножуються і створюють монстрів.
Гадаю, якщо на них налити води після певного...
після півночі чи щось таке, вони стають гремлінами.
Чи чимось таким.
Вони перетворюються на милих... маленьких фурбосів.
-У тебе був фурбос? -У мене був Фербі.
-Фербі, так. -Так.
-Вони були найкрутішими. -Вони були ніякі.
-Вони були дуже переоцінені. -Справді.
Їх продавали як розумний ШІ в плюшевій тварині.
Я знаю.
-Але це було не так. -Не так.
Ні, але це смішно, бо випадковий... Маленький... це наче...
Що це було? З таким... Як вони називалися?
-Тамагочі. -Тамагочі.
Їх не порівняти із сучасними іграшками.
А ось м'які іграшки ніколи не виходять з моди.
-Ти не любиш ананаси? -Це мій улюблений фрукт.
-З усіх фруктів. -Не знаю, як вибрати один.
-Вони всі такі чудові. -Я б вибрав ананас, малину й манго.
Манго, справді? Після...
Я б поставила манго на перше місце. Я б поставила...
Ці три я б поставила в такому порядку: манго, ананас, малина.
Я роблю смачний малиновий торт із чорним шоколадом.
-Думаю, це смачно. -Так. З джемом зі свіжої малини.
-Це для медитації. -Я не дуже люблю джем.
-Справді? -Так.
Арахісова паста й желе — це не твоє?
Я люблю це.
Ти сказала: «Арахісова паста й желе — це не твоє?» Це неймовірно.
Я не хотіла говорити каламбурами, але так вийшло.
Я дуже це ціную.
Я б взяла твою руку, але треба триматися за човен.
Я дотримуюся правил.
Одна рука на човні, а друга на напої.
Схоже, ти набагато більше хвилюєшся через це, ніж я.
-Я маю пересвідчитися, що ти не впадеш. -Це мило.
-Моя рука холодна? -Так.
Мені ніколи не тепліше, ніж іншим, але в мене легший одяг.
Як визначити, що комусь холодніше?
Якщо людині тепло, ти знаєш, хто тепла людина.
Це дуже дивний досвід, і мені це не подобається, бо тобі холодно.
Я знаю, що відчувають інші, коли я кажу: «Мені холодно».
-Вони такі: «Геть від мене». -Віддай мені своє тепло.
Можеш узяти.
-Тобі треба на сонце? -Так.
Гаразд, тільки не впади.
Я радий, що ти тут.
-Ти переборщила з капелюхом. -Чому?
Він мені не подобається, не дає тебе поцілувати.
Я хочу добратися до твоїх розкішних губ.
-Для цього треба добре попрацювати. -Я зроблю це.
Добре.
Ти змерз?
Хочеш ковдру чи щось інше?
Може, попросимо в них.
Ковдру.
Ти хочеш наблизитися до мене, щоб вкрасти моє тепло.
Я не маю чим поділитися.
-Поправиш мою зачіску? -Усе гаразд, вона...
Волосся розлітається, як йому заманеться. Усе гаразд.
Якби ти могла зустріти будь-кого, кого б ти вибрала?
-З живих? -Так.
-Думаю, я б вибрала Опру. -Опру? Вінфрі?
-Ого. -Вона дуже впливова жінка.
А ти?
Твоїх батьків.
Ти все підлаштував. Це так банально.
Моя мама неймовірна. Здається, я тобі казала.
Мій тато теж чудовий по-своєму.
Що ти робиш?
Блісс, ти людина, яку я шукав усе своє життя.
Ти вродлива, розумна,
драйвова,
розсудлива.
Коли я з тобою, я відчуваю тепло.
Я хочу бути з тобою. Я хочу проводити з тобою час.
Я вірю, що у світі немає нікого,
хто краще мені підходить, ніж ти.
Що б я не робив.
Яким би я не був дурним.
Нам судилося опинитися тут.
Я знайшов свою людину.
Ти вийдеш за мене?
Переклад субтитрів: Олександр Передерій