SEATTLE, WASHINGTON
O ZLATÝ POHÁR
Dneska je v plánu zahrát si fotbálek.
Tým soupeře je tamhle, vítězný tým je tady.
- Pod Squad na 3. - Do toho!
- 1, 2, 3, Pod Squad! - Pod Squad!
Nejsme Golden Gobs. Jsme tým Zodpovědnost,
protože je to sezóna zodpovědnosti.
Přišli jsme si zahrát jen pro srandu.
My tu nejsme pro srandu, Brette!
Jedeme, Pod Squad, břichatí Pod Squad.
Jsem zaujatá. Pod Squad vyhrajou.
Na tři: „Jste srágory.“
TÝM GOLDEN GOBS
- Jedna, dvě, tři, jste srágory! - Srágory!
Jo!
Zlatej tým to vyhraje.
- Hra! - Jedeme, Pod Squad!
Říkal jsem, že všem uteču!
No tak už dej nějaký body.
Vždyť to říkám.
LÁSKA JE SLEPÁ PO SVATBĚ
Nebudu lhát, docela mě potěšilo
strhnout Micah vlajku z pásku.
A hodit ji na zem.
ZÁZNAM
Věděli jsme, že se to stane.
Měj pokoru, vůbec jsme to nevěděli.
- Pořád žiješ v Ballardu? - Jo, zatím jo.
Někde jsi psal, že se chceš stěhovat do San Diega.
- Jo. - Opravdu?
Za dva týdny. Kouknu co a jak.
Taky se stěhuju do San Diega.
Zrovna koukám na byty. Odjíždím na konci měsíce.
Jedu na základnu v San Diegu. Viděla jsem ten příspěvek
- a říkám si: „To je povedený.“ - Zajímavý.
Jedeme, holky!
- Ale první to napadlo mě. - Fakt?
- Už jsem o tom mluvil dlouho. - Já taky.
V San Diegu máme základnu. Požádala jsem o přeložení.
Už se těším na to sluníčko.
- Těším se. Určitě se sejdem. - A proč chceš do San Diega ty?
Hlavně kvůli sluníčku. A už jsem asi připravenej na něco novýho.
Fakt se na to těším, bude super…
- Jo. - …se tam dole potkat.
To určitě. Zkusím si tu udržet práci.
- Nikdy mezi náma nebylo nic špatnýho. - Nebylo, to ne.
Jen se mi na veřejnosti vyhýbáš.
Nechci se nechat chytit do pasti. Chápeš?
- Do jaký pasti? - To jen…
Ta aféra, jak jsem údajně plácnul tu holku přes zadek.
Nechci nechávat nic… Víš, jak to myslím?
- To je jedno. - Jo.
Bylo to pro mě hodně emočně vypjatý.
Jako na horský dráze.
Je hezký vědět, že lidem nejsem ukradenej.
Jsme jenom lidi.
- A teď z nás budou kamarádi. - Jo.
- Pojďme do chumlu. - Jakej máme plán?
Zkusíme s tím doběhnout tam. To je naše pole.
Jedeme!
Běž! Dáš to!
No tak! Běž!
Hej, to je ono!
Není to celý.
- A je konec. - Lepší to ani bejt nemohlo.
Takovej chaos se jen tak nevidí.
Baví mě pozorovat Bliss s Irinou na hřišti,
jak zahodily minulost.
Je super, když se všichni cítí vítaní.
Má to být pro všechny přátelské. Bez ohledu na minulost.
Tak jo, jedeme! Běž, Irino!
- Utíkej! - No tak, Irino!
Tiffany. Paráda.
- Dobrá skládka. - Dobře.
Tak se mi to líbí!
Jo.
Tiffany je hustá, kámo.
To je ono, Tiffany!
Nezahrávejte si s ní!
- Proč fandíš druhýmu týmu? - Mám ji ráda, promiň.
Nikdo neví, čeho jsem schopná.
- To nebylo špatný. - Já vím.
- Tak trochu hraju. - A jde ti to.
Ať si ten jeden touchdown oslaví. Pohoda.
Jak to jde s Kwamem? Vypadáte skvěle.
Máme se moc dobře.
- Jeden rok manželé. - K neuvěření, že už rok.
Už je to rok. Je to dobrý. Jsme…
Den ode dne ho miluju pořád víc.
Stojí to na pevných základech a…
Jo. A jste fakt úžasní.
Jedeme. Běž, Irino!
Utíkej! Jo!
Takže teď bydlíš tady, a ne v Arizoně?
Přestěhovala jsem se zase do Seattlu.
Žiju už jen tady.
- Páni. - Jo.
- Asi je těžký tam nikoho nemít. - Je těžký tam bejt sama.
Tady je to taky těžký, protože mi přijde,
- že ve městě znám každýho. - Já vím.
Toho pravýho tu určitě nenajdeš.
- Fakt si to nemyslím. - V Seattlu?
Taky si myslím, že ne. Kde jsou? Ukaž mi, kam za nima jít.
Jsou třeba v Brazílii nebo tak.
Budeš muset vypadnout, Micah.
„Vypadni odsud a začni hledat mimo Seattle.“
Jo. Určitě.
Díky za všechno. Zvládla jsi to s noblesou
a toho si vážím.
Toho si na tobě cením. Jsi podle mě silná, milá
a… já nevím.
Je mi líto, co se stalo.
Jo, mně taky.
Chtěla jsem tě pozdravit a poděkovat, že jsi svá.
- Vážím si tě. - Dobře ty.
- Dobře. Jen tak dál, kočko. - Dobrá práce na hřišti.
Dobrej hod.
- Dobrej pokus. - Skoro, lásko.
No tak, kluci. To dáte.
3:19, hra.
Chyť ho.
Přesně tak, Paule.
To je můj muž!
Paule, to se ti nepovedlo.
Hele,
když jsem viděl Paula, napadlo mě,
- že tohle bude touchdown. - Nebuď zlej.
- Je to, jak to je. - Nebuď zlej.
Tak jo. Poslední hra, Pod Squad.
Kwame, chytej! Přihraj zpátky.
Pojď, Jimmy!
Hej, tak to je voser.
KONEČNÉ SKÓRE GOLDEN GOBS 21 - POD SQUAD 28
Pod Squad!
Podle mě se povedlo splnit záměr toho zápasu.
Společně se sejít u nějaké aktivity
a zapomenout na to napětí.
Ale zlomila jsem si nehet.
Věděli jsme, že to budu asi já, kdo se zraní.
Ale úspěch je, že to byl jen nehet.
Ale teď už se může jít slavit
a vzít si místo těch dresů něco pěknýho.
Tak jo, Pod Squad! Pohár je náš!
VÍTĚZ POHÁRU SEATTLE
Ahoj.
Mňam. To vypadá skvěle.
- Ahoj. - Čau.
- Jak je, holka?
VÍTĚZ POHÁRU SEATTLE
Vítězové poháru.
Pod Squad!
- Ahoj, Chels. - Ahojte. Jak je?
Jak se daří?
Je čas pařit. Už se těším ven na nějakou srandu.
Všechno nejlepší.
Chelsea má narozeniny. Večer to oslavíme.
- Ahoj. - Jak je?
Máme stejný triko.
Všichni jsou v bílým.
Fajn, že mi to neuniklo.
Čau!
Ahoj!
Jak se máš, Kwame?
- Poklona. - Jak se vede?
- Vítám tě. - Jak je?
- Je to dobrý. - A co ty? Vypadáš skvěle.
- Byli jste dobří. - Vy taky.
- Pod Squad. - Pod Squad.
- Ahoj. Vyhráli jsme. - Ahoj.
Pozdravíme Paula.
KAMARÁDKA MICAH
Ne, v pohodě.
Prolom ledy. Co když si ten večer užijete?
KAMARÁDKA MICAH
To ticho je ohlušující.
Víš, co udělám.
MARSHALLŮV KAMARÁD
- Čau. Prohráli jste. - Jo.
- Hrál jsem za Pod Squad. - To je úlet.
Pokud jde o Jackie,
vůbec netuším, co se bude dít.
Ještě jsme spolu nemluvili, jsem nervózní, že tu budeme oba.
Není to o tom, kdo vyhraje hádku nebo bude mít poslední slovo.
Musíme si promluvit a posunout se dál.
Řekla jsem Paulovi, že mu oči ladí s košilí.
Koukni na jeho oči a košili.
Můžeme si promluvit?
Jo, určitě.
- Chceš jít třeba sem? - Jo.
Po dlouhý době.
- Jak se máš? - Dobře.
Jen bych se rád omluvil.
Připadá mi, že jsem tě do vztahu nutil.
Hlavně když nám nepřálo štěstí.
Nechtěl jsem to nechat být,
a kvůli tomu jsem do toho dal
ještě víc energie a důrazu,
i když jsem tomu měl dát volný průběh.
Tak se za to omlouvám.
To je v pohodě. Nejsem na tebe naštvaná.
Ten rozchod byl určitě hodně zmatenej.
A za to se omlouvám já.
Měla jsem být otevřenější.
A víc se starat.
- To mi pořád nejde. - Je to cesta.
To si piš, že je to cesta. A…
- nikdy jsem ti nechtěla ublížit. - Já vím.
Zasloužil sis víc.
- A já taky. My oba. - To jo.
Měla jsem tě opravdu ráda.
- Já tebe taky. - Opravdu.
Jenom jsi…
Musela jsi udělat to nejlepší.
Opravdu ti to ze srdce přeju,
protože teď jsi s člověkem, se kterým jsi cítila, že chceš být.
A opravdu doufám, že jste šťastní,
protože, jak jsi řekla, každý si zaslouží být šťastný.
Už jsme dál.
Nevím, jestli jsi to uzavřel, nebo někoho máš.
- Ale jestli jo… - Jo.
To je super.
Je z Tacomy.
- Holka z Tacomy? - Jo.
Nekecáš? Holky z Tacomy to umí nejlíp.
- To je nádhera. - Jo.
Důležitý je, abys byl šťastnej.
Všechno dobrý, jo.
Všechno dobrý, Marshalle.
- Objetí? - Určitě.
- Přeju ti to. Opravdu. - Taky ti to přeju.
Všichni pozor!
Táto Brette a mámo Tiffany!
Dneska jsme si zahráli fotbálek.
Nezajímalo mě, kdo vyhraje.
Byla to dobrá příležitost, jak dát lidi dohromady…
- Říká poraženej. - Bacha, Marshalle.
Chci říct, že hodně věřím, že věci v životě se dějou z určitýho důvodu.
Při hledání lásky jsme to zjistili asi všichni.
A každý z nás si z toho odnesl nějakou zkušenost.
Pro někoho to byla láska.
A pro někoho zase přátelství nebo růst.
Věřte, nebo ne, naše životy se navždycky propojily.
A to je paráda.
- Jo. - Přesně.
A snad si z toho každý do budoucna vezme
jen lásku a nic než pozitivní energii.
- Máme vás rádi. - Jste boží.
- Joshi, jako padouši musíme držet spolu. - Když bude pohromadě celá parta.
- A teď… - Nejlepší Marshallův ksichtík.
Můžeme? Teď.
Tohle bylo fakt dobrý!
Tenhle kornout se mi moc líbí.
Kéž bych vymyslel něco podobnýho.
Ne, díky. Držím dietu.
- Hlídáš si holčičí figuru? - Jo.
- Viděli jste mě dneska běžet. - Ahoj, Amber. Můžeš na slovíčko?
Teď mi donesli krokety.
Vždyť si je můžeš vzít s sebou.
Chtěla jsem si promluvit o všem, co se děje a co se stalo.
A říct ti, že jsi na mě byla moc hodná.
Dokážeš se nad věci povznést. Vidět, jak brečíš,
procházíš si tím a jsi zničená.
Vůbec jsme nevnímaly tvoje emoce ani pocity. Nebylo to v pořádku.
Tak jsem ti jen chtěla říct,
že je mi to osobně upřímně líto. Moc se omlouvám.
On tohle nechtěl a to je v pořádku.
Ale říkám si, že mě na to mohl trochu připravit.
Kdy to vyjde mně?
Kolikrát musíš mít zlomené srdce?
Přerušit.
Vůbec mě to neomlouvá,
ale nedošlo mi, že brečíš.
Z místa, kde jsem stála, jsem tě neviděla.
Zjevně tam byly nějaké emoce…
Došlo tam k emocím a já si vybrala ne…
Obě jste přesně věděly, z jakýho rande jsem přišla.
- Jo. - No tak.
Jenom říkám, že mi nedošlo…
Nechci se teď tady o tom hádat.
Věděly jste, že sedím v rohu a mluvím s Chelsea.
Proto ti řekla, ať posloucháš.
- Ale to… Je mi to fuk. - Jo.
- Je mi to fuk.
Už můžu v klidu spát. Je mi to fuk.
Tvou omluvu přijímám a už se k tomu nebudeme vracet.
Buď lepším člověkem, to je celý.
- Díky, že jsi přišla. - Jo.
Nechovám k nikomu z vás nenávist.
- Jo. - Takhle to je.
Děkuju. Vážím si tě
- a jsem ráda, že se ti daří. - Jsem v pohodě.
- Dost v pohodě. - Díky Amber.
Užila sis narozeniny?
- Třicet dva let. - Dobře, tuhle oslavu si zasloužíš.
JP začíná vyznávat lásku. Nepodělej to.
Nech mě to říct, než sem přijdeš…
- Je tu Paul. Teď nemůžu. - Bože.
Bože, jen ne tác se sýrama.
Pamatuješ, jak jsme v Mexiku před bouřkou
utekli k tomu tácu s krevetama? Pamatuješ?
Jo. Začalo pršet. Všichni říkali: „Musíme domů.“
A my: „Kde tu mají jídlo?“
- „To bude skvělej večer!“ - Jo.
Chceš si chvíli promluvit?
- O čem budeme mluvit? - O životě, nevím.
Vůbec netuším, jak mě teď Paul vnímá.
Nemyslí to nijak zle nebo mazaně,
ale opravdu si nechává pootevřená dvířka.
Fakt mě to mate.
Opravdu nevím, co tím sleduje.
Páni, srdce mi bije jako o závod.
- V klidu. Zhluboka se nadechni. - Dobře.
To, že si pořád píšeme a mluvíme spolu,
je pro mě těžký a mate mě to.
Hlavně když jsem se dověděla, že s někým chodíš.
Byl to pro mě šok, protože jsem moc nechápala,
že to máš takhle.
Nemám ti to za zlé.
Asi jsem to vycítil.
Vycítil jsem to v různých chvílích, kdy mi připadalo,
že se v životě posouváš dál.
Je to zvláštní, protože musíš rozdvojit myšlení.
Přemýšlíš ve dvou variantách,
jestli máš někoho rád, nebo ne.
A můžeš mít někoho rád
a zároveň do něj nebýt zamilovaný.
Víš, jak to myslím? Určitě se mi líbíš
a pořád se musím sám sebe ptát: „Co kdyby?“
Z toho, jak jsme si povídali a chodili ven, jsem to cítila jinak.
Taky jsem to tak cítil. Opravdu.
Nevím. Chci pro tebe to nejlepší.
Podle mě jsi úžasnej. Ten nejlepší člověk.
Náš vztah byl moc dobrej.
Pořád tě miluju a stojím za tebou
- a chci pro tebe to nejlepší. Jen… - Jo.
Jen nejsem připravená se jen kamarádit.
- Jo. - Což je škoda.
Když o něco jde, chceme mluvit jenom spolu, protože si rozumíme.
Ale pokud každý máme jít svou cestou,
určitě musím chránit vlastní srdce.
A to je moc těžký. Podle mě oba dva musíme…
Aspoň zatím.
- Asi to chvíli potrvá… - Je to sakra divný.
Já vím a štve mě to. Je milý mluvit s někým, kdo tě chápe.
Bude mi smutno, když ti nebudu moct napsat,
ale asi to pro nás bude dobře. Asi to musíme udělat.
- Jo. - Je to smutný a je mi do pláče,
ale hlavní je, že nám na sobě moc záleželo a pořád ještě záleží.
- Podle mě se musíme rozloučit. - Jo.
- Přeju ti jen to nejlepší. - Vážím si toho.
Pochopíš to. I já to pochopím.
A podle mě se nakonec shledáme.
Možná nakonec jo.
Dobře.
Uzdravovat vnitřní dítě mě moc baví.
Terapeutka mi jednou řekla…
Jedna má terapeutka byla trochu zvláštní. Říkala:
„Vozila jsem v autě panenku a předstírala, že jsem to já sama.“
Ať potřebuješ cokoli. Někdy se to vnitřní dítě
ozve v obchodě a já se ptám: „Co chceš?“
A ono odpoví třeba: „Chci nanuka.“
A já: „Tak to musím koupit nanuky.“
Tím se to vnitřní dítě uzdravuje. Jako bych byla jeho mámou.
- Co to je? Máta? - To nevím.
- Asi. - Mátu nemám ráda.
Mátu mám ráda jen v zubní pastě.
Teď jsem ti rozuměla „na dvou místech“.
A říkám si: „Cože?“
„Co tím myslí?“
Asi tu někde bude Kendra s Monicou.
Kendra a Monica. Budou tu každou chvilku.
Přijde Monica?
To jsi nevěděla? Panebože.
Asi bychom odsud měly odejít.
- Cože? - Asi bychom měly odejít.
Odejít? Ne. Jak to myslíš?
Ne, nechoď nikam.
Nebude to špatný. Myslíš, že se naštve?
Jo, naštve se. Musím jít. Obě musíme jít.
- Víš, že se sem chystá Monica? - Cože?
Mám hodně smíšený pocity,
protože když si Marshall v buňkách vybral Jackie,
s Monicou jsme se zasnoubili.
Nechci být s nikým jiným.
Monico…
Vezmeš si mě?
Určitě, vezmu si tě.
- Konečně. - Já vím.
- Tak ráda tě poznávám. - Já tebe taky.
Ahoj.
- Jsem dost zpocená. - To mi povídej, sakra.
- To jsi přece chtěla, ne? - Je krásnej.
- Líbí se mi. Děkuju. - Já jsem tak rád.
I já jsem ráda.
Nedopadlo to.
„Vyber si mě.“
Jo. Vlastně… Panebože.
- Bože, pomoz. - Říkal jsem si: „Páni.
Máš zadek jako valach.“
Ty blbý vtipy taháš odněkud z kapsy?
A teď bude další.
Zasnoubila jsem se s bláznem.
Přiznal jsem, co k Jackie cítím.
Smyl to ze sebe a šel dál.
A s Monicou jsem byl celej rok v pohodě.
Chodili jsme s ní i s Jackie ven ve skupinkách.
Bylo to v poklidu, ona si byla s Jackie blízká.
Nejlepší kamarádky.
Jsi v pohodě?
- Jsem v pohodě. - Vypadáte šťastně.
Díky vám toužím zase milovat.
Jo. A ty můžeš milovat.
Mě se ani neptej. Jsem tragéd.
Co to s tebou je?
Když jsem se rozhodla mluvit o svých zásnubách,
Jackie a Josh to nesli dost nelibě.
A opravdu nevím, proč. Každý přece věděl, že jsme se zasnoubili
a já Joshe vůbec nezmiňovala. Jackie jsem řekla:
„Za pár dnů napíšu o našich zásnubách.“
Přišlo mi, že Josh o tom zasnoubení vůbec nechce mluvit.
Ale já na to…
- Měl bys to dokázat říct. - Jo.
Asi nebudou chtít, ať o tom mluvím.
Tak jsem o tom přišla mluvit sem.
Brett mi říká: „Z toho mě vynech.“
„Z toho mě vynech.“
Monica na všechno reaguje
klipama na TikToku, na blozích a tak podobně.
Podle mě se tomu zmatku nešlo vyhnout.
Navíc už je to rok. Všichni musíme jít dál.
- Ahoj, jak se daří? - Čau, jak se máš?
- Ráda vás vidím. - Ahoj, je to tak dlouho.
Nějakou chvíli jsem tě neviděla. Jak je?
- Mám se fajn. - Dobře.
Můžu s tebou chvíli mluvit?
- Kam chceš jít? - To je na tobě.
Upřímně, cloumají mnou emoce. Mám toho dost.
- Jak se máš? - Dobře.
- A co ty? - Taky dobrý.
Pořád to bolí, víš?
Nejdřív chci říct, že tě mám ráda.
Jsi jedna z mých nejlepších kamarádek
a já netuším, kde se stala chyba nebo co jsem udělala.
Bolí to, protože Monicu jsem měla opravdu ráda.
Milovala jsem ji, byla jednou z nejlepších kamarádek v buňkách.
Tam jsme si možná byly ze všech nejblíž.
Opravdu chci vědět, co se stalo nebo co jsem provedla.
Protože cítím napětí,
které zjevně pramení v…
Je to proto, že jsem napsala o zásnubách?
Protože si myslím, že jsem ti to řekla.
Tvůj úhel pohledu určitě respektuju. Říkala jsem ti to.
Jackie, nechci říkat, že s Joshem jsem byla zasnoubená.
Chtěla jsem říct svoji verzi.
Každý může říct, jak to bylo.
Nesměju se jí za to, nezlobím se na ni za to.
Řekni to, je to v pořádku. Ale jasně a zřetelně.
Ale nebuď mstivá, nekritizuj a měj respekt.
Řekni, co potřebuješ, a jdi.
Budu vždycky stát za svým chlapem.
Ať už má pravdu, nebo ne. Musím. Tak to prostě je.
Je mi fuk, že lidi vědí, že to bylo s Joshem, nebo s jiným.
To není to, co chci říct.
Proto jsem ti o tom řekla dva dny předem.
Všechno, o čem jsem mluvila, jsem si i prožila.
Lidi nemusí vědět, že to bylo s Joshem. Je mi to fuk.
Joshe jen štve, že na tom blogu je o tom hromada blbostí.
- Nic jsem na blog nepsala, Jackie. - Já vím, nezlobím se na tebe.
Při vší úctě, Josh je mi volnej.
Chci se věnovat nám.
Jsi jedna z mých nejlepších kamarádek, mám tě ráda a chci, abychom vycházely.
Jsme zdravá čtyřka.
Nemůžeme být zdravá trojka.
Já vím.
Nebreč, prosím tě.
Co ti je?
Co?
- Nechceš být moje kamarádka? - Ne, mám tě ráda. A vždycky budu mít.
- Jen mě to celý štve. - Co? Co tě štve?
Můžu ti ukázat důkazy, že jsem nic nenapsala.
A já to vím. Ale je to divný, protože…
Víš… Věříš mi?
Protože někdy si tím nejsem jistá.
Proč bych měla chtít ublížit kamarádce?
Už dost hádek.
Nikdy bys neměla volit mezi partnerem a nejlepším přítelem.
Jinak nejsi se správným chlapem.
Patříš k těm nejbližším, které mám.
A nechci, aby se to všechno točilo kolem Joshe.
Váš vztah respektuju,
ale přátelství jsou navždycky. Neříkám, že spolu nevydržíte.
Ale kdyby přece,
budu tu pro tebe. Víš, jak to myslím?
Nechci o tebe přijít. Tohle jsem ti dneska večer chtěla říct.
Chci se za naše přátelství porvat.
Protože tě mám ráda.
Vždycky jsme byly v pohodě.
Jsi jedna z mých nejlepších kámošek.
Nikdy bych ti neublížila. Jen potřebuju, abys mi věřila.
Vždycky jsem za tebou a Joshem stála.
Nikdy jsem ti neradila nechat ho, když jste se spolu hádali.
Mám si s Joshem promluvit?
Chce vůbec on mluvit se mnou? Ten chlap mě nenávidí.
Já ne…
Proč se na mě vůbec zlobí?
Můžeš pro něj dojít? Byla bych radši,
kdybysme si promluvili všichni. Nechci s ním být sama.
- Mám pro něj dojít? - Jo.
Můžeš na chvilku se mnou?
Vybrala sis toho pravýho.
Panebože.
Monico.
Poprosila jsem Jackie, ať pro tebe dojde. Chci v těch věcech udělat jasno.
Do „těch blogů“ jsem nikdy nic nenapsala.
Nech mě něco říct.
Nikdo se tě neprosil, abys tam psala.
Mám právo říct svou verzi. Jackie věděla, že tam chci napsat.
- Nevadilo nám to. - Tak v pořádku.
Ale když tam necháváš přátele psát komentáře jako:
„Fajn, Joshi…“, „Sbohem, Joshi“, je to neuctivý.
Jsou tam stovky komentářů. Nesleduju to.
Mám svoji práci.
Každý může říct, co chce.
Chceš se bezdůvodně zviditelnit.
- Zviditelnit? - Jo.
Nevím, jak to s ním zvládáš každičkej den.
Je jak 6letý dítě.
- Nechápu, jak to dáváš. - Protože honíš lajky.
Joshi.
- Proč jsi to nepopřela? - Protože…
- Přesně. Protože jsi to napsala. - Mám dost.
Jsi strašnej člověk. Pořád si něco vymýšlíš.
Smutný, že odvracíš pozornost.
Odbíháš od tématu, protože každý může říct, co chce,
stejně jako ty říkáš, co chceš.
Jo, klidně jdi, Joshi. Jsi jak malý dítě.
Jackie, na chviličku.
O tohle nestojím.
- Takový drama. - Já vím.
- Už žádný drama nechci. - Proto jsem sem nechtěl jít.
Necháš někoho, aby nám zkazil zábavu?
Jsem unavená.
- Chápu. - Jsem unavená.
Už v tomhle divadýlku nechci hrát.
Nemáme s Joshem zlé úmysly.
Zúčastnili jsme se, abysme se zamilovali a byli šťastní.
Někdy to musíte vzdát a říct: „Tohle není nic pro mě.“
„Tohle mi nepomáhá růst.“ „Tohle neprospívá tomu,
čeho chci v životě dosáhnout.“ A o tom to je.
A Ježíš se rozplakal. Amen.
Jackie končí.
Chceš jít? Jo?
Sundám si mikrofon. Jedeme domů.
- Kámo, tohle je pruda. - Co se stalo?
Už mě to nebaví.
- Kam šla Jackie? - Je venku.
- Dobře. - Bylo to…
Monica říkala: „Hojím se z toho“
a já na to…
Vždyť máš Jackie. Proč na tom sejde?
- Nech ji být. - Na tom nezáleží.
Nikdy jsem na net nic nedal. Ani jí jsem nic neřekl.
Chce se tu jen zviditelnit. Ale proč?
Neobviňuj nikoho ze zviditelňování.
Povznes se nad to a žij.
- Jo. Jen je to divný. - Starej se o přítelkyni
a žij svůj život. To je všechno, co ti řeknu.
Rozjedeme noc.
Pořád se sám sebe ptám, jak jsem se sem dostal.
Lidi sice říkají: „Jste pár snů.“
Ale my vůbec nejsme dokonalí.
Nakonec nám stejně dojde, že nejvíc záleží
na tom, že se milujeme.
Ve svém nitru pořád
toužíme po lásce.
Po někom, kdo vám opravdu a naprosto porozumí.
A to je podle mě krásný.
DOVOLENÁ TIFFANY A BRETTA
Mám sbaleno.
Proč sis sbalil tolik bot?
- Abych měl na výběr. - Mám pantofle a pár jehel.
Jo, máš ty baskeťácký.
Máš ty kecky Metcon.
Tak víš, který jsou baskeťácký.
Už se ze mě asi stane botofilka.
Teda keckofilka.
Jo. Tahle jízda bude dlouhá. Je to úžasný.
Promluvili jsme…
si o dalších…
Co bude dál? Co bude další…
fáze?
Prostě a jednoduše se chci postarat,
aby byla šťastná.
KWAMEHO FOTBALOVÝ ZÁPAS
PES CHELSEA A KWAMEHO
Tak jo, kluci.
Ať makají a nakonec to podělají. Pojďme vyhrát.
- Čau. - Ahoj, lumpe. Ahoj, lásko.
CHELSEIN TÁTA
Vypadáš dobře.
Skvělej den.
- Ahoj, Jerry. - Ahoj, jak se daří?
KWAMEHO BRATR
- Rád tě vidím. - Já tebe taky.
Ahoj, J. Pěkně, Kwame!
Pane…
Smůla.
Někdy úspěšnost manželství nezávisí ani tak
na komunikaci, intimním životě
ani na tom, kolik máte v bance.
Je to spíš o tom, jak moc chcete partnerovi porozumět.
A je to.
Kompromis nemusí být špatný.
Je to o pochopení a setkání se s partnerem na půli cesty.
Moje cesta není ta správná.
- Je to jen cesta. - Je to jen cesta.
Dobrej zápas.
Podle mě jsme se v experimentu oba dost naučili.
Není to o dokonalém člověku ani o dokonalém životě.
Je to o schopnosti milovat, přijmout
a poznávat, co vám život přináší.
Ahoj.
Letíme do Evropy.
Bude to dobrodružný. Uvidíte, jak Goytowští vezmou Evropu útokem.
Těšíš se na dobrý italský jídlo v Itálii?
Panebože.
Tak zatím, milé Státy.
A jedeme, lásko.
To je to nejlepší, co jsem si pro nás mohl přát. Jsem šťastnej.
Žiju lepší život než kdy dřív. Je to prostě… Všechno je tak úžasný.
- Dobré ráno, pane Goytowski. - Dobré ráno.
Snídaně do postele.
- Kam jdeme, Bliss? - Utíkáme před hlídačem zoo.
Osvobodíme všechna zvířata.
Je to úžasnej pocit
- být manželé Goytowští. - Jo.
- Nevím. Je to bláznivý. - Hej, roztomile se směješ.
Moje oblíbená část.
Jakoby to byl můj příběh…
Už nejsem sám. Teď jsme na to dva.
- Náš příběh teprve začíná. - A tohle byla první kapitola.
- Jo. - Jo.
Přeslazený.
- Tak přeslazený. - Nemyslím.
To kvůli tobě.
- Rozněžňuju tě. - Jo.
Úžasný. Bravo!
BRZO UVIDÍTE
Jak se daří?
- Dobře. - Tvůj hlas se mi líbí.
ZPÁTKY DO BUNĚK
Jakého partnera chceš najít?
Inteligentního, spolehlivého. Nebudu lhát.
Mám za sebou spoustu příšerných vztahů
a zatím jsem toho pravého nenašla.
Nevadí mi to. Nemám z toho strach.
OTÁZKY NA TĚLO
Měl jsi někdy dlouhodobý vztah?
Byl jsem i zasnoubený.
Tady jsem to nikomu neřekla,
ale už jsem jednou byla vdaná.
Kdybychom se jednou vzali,
nechci, abys mi něco tajila, a ani já ti nebudu nic tajit.
Miluju tě.
NĚKDY NAJÍT TOHO PRAVÉHO
Máma mi říkala: „Třeba nejsi pro vztahy dělaná.“
Jo.
ZNAMENÁ I NAJÍT SEBE SAMA
Určitě nejsem dokonalá, ale vím, že lásku si zasloužím.
LÁSKA JE SLEPÁ 5. ŘADA
Překlad titulků: Pavel Krupička