Když někoho miluješ,
neodejdeš od něj beze slova.
Netuším, proč jsi mě tu nechala samotného.
Necháš mezi nás vejít nějakou holku
a necháš si něco namluvit? Potom, čím jsme si spolu prošli?
- Nemůžu tomu uvěřit. - Jsi arogantní.
- Řekla ti, že tě miluje? - Čtyřikrát.
Co ti kurva dlužím? Nevěřím ti nos mezi očima.
Miluju, kdo jsi. Máš tak dobré srdce.
Miluju tě.
Láska je slepá, já to chápu.
Ale láska chce střechu nad hlavou a někdy chce letět první třídou.
Dáváš mi najevo, že pro tebe nejsem dost dobrý.
Nejsi tím, do koho jsem se zamilovala.
Snažím se změnit tvůj názor.
Manželství není snadné.
- Debil zasranej. - Bože.
Budu o tebe bojovat. Nevzdávej to se mnou.
LÁSKA JE SLEPÁ
- Ahoj. - Jak je, chlapi?
- Ahoj. - Panebože!
- Jak je? - Hej!
- Ahoj. - Dámy!
Jak je?
Pojďte k nám.
Ahoj, mami a tati.
Panebože.
- Řekla jsi nám máma a táta? - Ano.
- Mami! - Máte zaracha!
- Jak se máte? - Dobře.
- Super. - Úžasně.
- Jsem Vanessa Lacheyová. - A já jsem samozřejmě Nick Lachey.
Vítejte v Láska je slepá.
Nejspíš máte zkušenost, jak je teď randění povrchní.
- Jo. - Abso… 100%.
Podle vzhledu mě mají všichni za playboye,
co přehazuje holky vidlema, ale já jsem úplný zlatíčko.
Pořád hledám něco vážného.
Nemůžeš hned do hloubky, musíš hrát na pohodu.
Nervozita odrazuje.
V běžném randění?
Jo. Tady víme, co chceme.
Jsem tady nejhubenější a vždy jsem byl ve škatulce
menších kluků, kteří nemají svaly.
Spousta žen řekne, že jsem pro ni moc malej.
- To ti říkají? - Ne, ale já to poznám.
To je odvaha.
To mě překvapilo!
Je to jedna z věcí, se kterou musím bojovat.
Není skvělé tohle všechno zahodit?
- Stoprocentně. - A ukázat své pravé já.
Je skvělé, že tady máte možnost ptát se
úplně na všechno.
Nic není zakázané.
Jste otevření a připravení?
- Připravené. - Otevřeme se.
Jakou otázku chcete hrozně moc položit muži,
ale na rande jste si netroufly?
Byl jsi někdy na terapii?
- Jo! - To je dobrý.
Neboj. Otázka bude položena.
„Máš nějaké divné fetiše?“
„Budeš mi každý den cucat prsty?“
V příštích deseti dnech budete mít konečně příležitost
zamilovat se do někoho čistě na základě jejich nitra.
Ne kvůli vašemu vzhledu, rase, původu nebo příjmu.
A pokud se zamilujete do někoho, s kým chcete být,
zasnoubíte se.
A pak je poprvé uvidíte.
Pak společně odjedete s určeným datem svatby.
Za čtyři týdny od prvního setkání uděláte největší životní rozhodnutí.
Řeknete ano člověku, do kterého jste se zamilovali aniž jste ho viděli?
Nebo se rozhodnete navždy odejít?
Je láska opravdu slepá?
Snad nám dokážete, že je.
Jo!
Buňky jsou otevřené!
- Hodně štěstí! - Díky.
Mám tam manželku.
Pojďme najít naše manžílky.
Hodně štěstí všem.
Jak je?
Dneska se mám skvěle!
Z toho experimentu jsem nervózní,
protože nevidí nic.
Určitě miluješ nedělní brunche.
Tak hele, mluvíš mým jazykem lásky.
Moje osobnost musí zářit a já se musím ptát na správné otázky.
Co by měla tvá manželka mít?
Asi hlavně „dej mi pokoj“.
Chci je poznat a chci, aby věděli, kdo jsem.
- Lehni si na záda. - Mám si lehnout na záda?
- Jo, střed těla. - Dobře.
Jsem na zemi s nohama ve vzduchu.
Pokračuj v tom a mluv.
Pokud se nezpotíš, dostaneš dva body.
Potím se už teď.
Podle statistik je nebezpečná oblast pro manželství první až druhý rok.
V pátém až osmém roce se páry s největší pravděpodobností rozvedou.
Ne každý bude pro mě. Jako…
- Co děláš ve volném čase? - Rybařím.
Na nic jiného ani nemyslím.
Představ si, jak by pár fotek s rybami zvedlo tvoje socky.
- Mluvíme o stovkách lajků. - Cožeto?
Takže „Vzít si, ojet, zabít.“ Vafle, palačinky a francouzský toast.
Cože?
- Jaký máš typ? Jsem zvědavý. - O vzhled mi nikdy nešlo.
- Dobře. - Krknul sis?
- Jo. - Panebože.
Dobrý, ne? Nebyl to prd, to by bylo horší.
Bože.
Čím se živíš?
S kým se chci ženit?
Ne.
Na to jsem se neptala, ale jo.
- Počkat, ne, jaká byla otázka? - Čím se živíš?
Přispím si. Jsi ranní ptáče?
Každé ráno. Rozhodně.
- Já teda ne. - Nejsi na ranní šukáče?
Ráda bych byla.
Mluvíme o sexu?
Ranní ptáče.
Já jsem si říkal!
Vyrostla jsem na krásných tropických ostrovech Portorika.
Čistokrevná Portoričanka.
Můj přízvuk? Panebože. Miluju ho a nenávidím.
Někteří mi rozumějí, ale někteří se chytají za hlavu
„Lydio, co to blábolíš?“
Jsem svobodná, protože jsem neměla štěstí najít někoho,
kdo je citově dospělý.
Dospělý, aha.
Bylo mi řečeno, že je mě moc.
To mě rozhodně ovlivnilo.
Panebože, holka!
Ale myslím, že nejsem moc.
Myslím si, že je mě tak akorát.
A je to.
Jsem chytrá. Jsem geniální.
Nazdárek.
Chci být milovaná proto, jak úžasný člověk jsem.
Tak jak je?
Kdo je ten milý kluk, se kterým mluvím?
Tohle je Milton. Kdo jsi ty?
Jmenuju se Lydia. Jsem z Portorika.
A co děláš?
Jsem geoložka.
Panebože, mě fakt baví metamorfovaná hornina.
- Metamorfní facie. - Vážně? Proč?
Jsi geolog?
Jsem inženýr v geologii.
Jsi inženýr!
Jsem mezi geologií a inženýrstvím.
Mám v bytě polarizační mikroskop.
Panebože, ty seš nerd!
Sbírám vzorky.
Jsi totální nerd, Miltone.
Takže Portoriko má všechno.
Na severu je křemenná zóna, ta je sedimentární, že?
Nesnáším ho, ale dělám s ropou a plynem, takže musím.
Jo, snadno se loupe, není stabilní.
Sedimentární je to nejslabší spektrum. Je mi líto.
Mluvíme o diagenezi sedimentu?
- Jasně. Ano. - To žeru.
- Panebože, jsme fakt nerdi. - Miluju to.
Jestli tě zajímají horniny a minerály, můžeme koukat na věci
pod mým mikroskopem.
- Panebože, ty jsi totální nerd. Žeru to. - Já… Tak úplně ne.
A to mě nerdi obvykle nezajímají.
Máme stejnou vášeň a stejné základy. To je super.
- Kolik ti je? - Kolik je tobě?
- Je mi 30. - Dobře. Jsem dost blízko.
- Kolik ti je? - Na kolik zním?
- Dvacet osm. - Je mi 24.
Panebože, Miltone, umírám.
Jsi mladší než můj bratr.
To je fuk.
Řekl bych, že si na svůj věk vedu zatraceně dobře.
Je to spíš o nastavení.
Nemáme tady snad odstranit vnější faktory
jako věk a všechno ostatní?
Poznat se takoví, jací jsme?
Jo, to je pravda.
- Na něco se tě zeptám. - Tak jo.
A tohle všechno rozhodne.
Poplete se ti někdy křemen a plagioklas?
- Ne. - Aha.
Dávám tě na první místo. Jen abys věděla.
Co si myslím o Miltonovi…
Je na mě moc mladý, ale geologie je teď sexy.
Panebože. Panebože.
Zdravím.
Ahoj. Jak se jmenuješ?
Jsem Izzy. A co ty?
Jmenuju se Lydia. Jsem z Portorika.
Mluvíš španělsky?
Mluvím španělsky. Jsem naprosto dvojjazyčná.
- Moje rodina je z Mexika. - Dobře.
Nevlastní sestra a pár dalších sourozenců.
V dospělosti jsem vyhledal svého biologického otce a zjistil,
že mám mnohem víc sourozenců.
Panebože.
Setkání s nimi byla úplná telenovela.
- Máme novou telenovelu. - Jo.
- Co děláš? - Jsem geoložka.
- Páni! - Co děláš ty?
- Dělám pojištění pro firmy. - Dobře.
Otázka. Proč jsi tady?
Jsem tady, protože jsem měla smůlu
při nalezení člověka, který chce jasně sdělovat
své potřeby a který by byl citově vyspělý.
Chápu. Emocionální stabilita. Nebo aspoň na ní pracovat.
Každý chlap potřebuje terapii.
- Kolik ti je? - Je mi 29. A tobě?
- Je mi 30. - 30. Perfektní.
Tak jo, rodina.
- Chceš děti? - Ano.
Hned po svatbě, nebo chceš počkat?
Určitě potřebuju čas s manželkou.
Perfektní! Úplně souhlasím.
Pokud by se ale stalo něco neplánovaně, dám do toho 110 %.
Panebože, Izzy.
Páni, jsi fakt dokonalej. Kdy mě požádáš o ruku?
Pracujeme na tom.
Dva roky jsem nezadaný a hodně jsem randil přes aplikace.
Je to vyčerpávající. Chci se usadit.
Jsem nadšený. Jo, zlato.
Moje největší nejistota?
Mám holou kebuli a některým holkám se to nelíbí.
Byl jsem v baru a jedna holka mi sundala klobouk,
řekla „fuj“ a odešla.
Užijte si to, lidi.
Zatoč se v kolenou a ať pracují boky.
Tohle bych doporučil každému, je to lepší než randění v reálu.
- Jak se jmenuješ? - Stacy.
Jsem Izzy.
- Izzy? - Ano.
- Čím se bavíš? - Miluju živou hudbu.
Jsem bubeník. To je můj skrytý talent.
Jo, hraju na bicí, ale na vysoké jsem hrál baseball.
Nevím, proč mě to napadá, ale miluju šipky.
Šipky mě baví.
- Vypráším ti kožich v šipkách. - Jo?
- Šipky mi jdou. - Cože?
- Tancuješ ráda? - Jo. Vezmi mě tancovat.
Roztoč mě. To beru.
Vychovala mě teta s mámou, hodně se u nás tancovalo.
- Přestaň. - Z latiny toho umím dost.
- Sklapni! - Umím salsu, merengue, bachatu.
Cokoli.
Získáváš spoustu bodů.
- Dám ti pět bodů. - Paráda.
Moje boky nelžou.
Po prvních schůzkách mám pár svých favoritek,
ale pořád jsem zcela otevřený,
protože manželství je pro mě vážná věc.
Chci se do toho fakt ponořit
a poznat osobnost všech 15 dívek.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře.
Líbí se mi tvůj hlas. Zatím nejlepší hlas.
Neznám tvé jméno, ale už máš hvězdičku.
- Říkáš tohle všem holkám? - Rozhodně ne.
Já jsem Izzy. Ismaele. Zkráceně Izzy.
Jmenuju se Johnie.
- Johnie. Kolik ti je, Johnie? - Je mi 30 let.
- Třicet. Hezký. - A co ty?
Je mi 29.
Příští měsíc mi bude 31 snad to není problém.
Rozhodně ne. Já jsem navíc na starší holky,
protože jsou obvykle už vyspělé a mají duševní jistotu,
alespoň do nějaké míry…
Já jsem hodně stabilní. Dělám si srandu.
To je přesně to, co hledám.
Abych byla upřímná, mám za sebou mizerné vztahy.
Můj poslední vztah byl před půl rokem.
Mám pocit, že jsem ho nemilovala.
- Co hledáš u partnera? - Inteligence, spolehlivost, partnerství.
Já rozhodně hledám nezávislost.
Duševní stabilitu. A někoho s emoční inteligencí.
Jsem tvoje holka!
Z tvého popisu je mi jasné, že jsme na stejné vlně.
Budu upřímná, cítím se s tebou dobře.
Chodila jsem s mnoha lidmi se závislostmi.
- Bože, to je síla. - Ne, hej.
Povrchní věci mě nezajímají. Chci vědět všechno.
Konečně jsem v situaci, kdy si chci dobře vybrat,
ale ještě jsem toho pravého nenašla.
- Nápodobně. Jsem na tom teď dobře. - Líbíš se mi.
Doufám, že můj další vztah bude ten poslední.
- Jo. - Člověku je smutno, nebudu lhát.
Byl jsi v dlouhodobém vztahu?
Byl jsem zasnoubený.
Ještě jsem to nikomu neřekla, ale už jsem byla jednou vdaná.
Nechci, aby si někdo myslel, že bude ten druhý manžel.
Asi se trochu bojím, že to tak budou někteří brát.
Nevyšiluju, neděsí mě to.
Hele, jestli se máme potenciálně vzít,
nemůžeš se ostýchat.
- Já se taky nebudu ostýchat. - Líbíš se mi.
Jsem ze šesti dětí. Jsem uprostřed.
Měla jsem celkem normální dětství.
Moji rodiče jsou dodnes spolu.
Moje máma vždycky chtěla pár vnoučat.
Jo. To bylo dobrý rande. Jo, zlato.
Chce pomáhat s výchovou.
A pak viděla vzorec mých vztahů
a řekla, že možná…
Je těžké, když máma řekne:
„Možná ve vztahu být nemáš.“
To je moje zlato.
Rozhodně nejsem dokonalý člověk, ale vím, že si lásku zasloužím.
Ahoj.
Zdravím. Jak se jmenuješ?
Chris Fox.
Jmenuju se Johnie.
Johnie, těší mě. To se mi líbí.
Děkuji.
- Je mi 27. - Dobře.
Dělám v komerčním a obchodním rozvoji.
Dobře. Je mi 30.
- Moc hezké. - A já jsem právnička.
Do prdele.
Máme tu chytrou hlavu.
Zní to sexy, ale celé dny pročítám smlouvy.
Zní to sexy, tak to u toho necháme.
Dobře, díky. Máš psa?
O víkendech venčím útulkáče.
Venčíš psy z útulku?
- Ano. - To je krásný.
- Mám bígla jménem Barry. - Ti jsou krásní.
- Bígl Barry. - Jo, můj pes je moje dítě.
Zapisuju si to.
Musíme se poznat během krátké doby.
V minulých vztazích jsem si už zažila svoje.
To mě mrzí.
Beru za to zodpovědnost. Vybrala jsem si ty kluky sama.
- To je od tebe vyspělý přístup. - Díky.
Nejdůležitější je být otevřený a komunikativní.
Jak lidi slyší „právník“, mají pocit…
- Víš, že jsem právnička? - Jo, říkala jsi.
Dobrý. Prostě mají pocit, že budu hádavá.
Chci to probrat.
Prostě umíš mluvit s lidmi. Mně to tady zatím vychází všechno dobře.
- Moc se mi líbíš, Chrisi. - Jo, taky se mi líbíš, Johnie.
Tohle je jiné než normální randění, protože jsme tu kvůli manželství
a lásce.
Vztah s Johnie je naprosto přirozený.
A jsem fakt optimista.
Mám opravdu pocit, že bych tu mohl najít svou manželku a to je…
Cítím ve svém těle, že už se to asi opravdu děje.
To je ono.
Čau, brácho. Jo!
Panebože! To bylo drsný.
Panebože!
Dobře, chci v tý buňce bydlet. Panebože!
Lydia. Když začala mluvit o těch kamenech…
- Dostala mě. - Tvoje jednička?
Řekl jsem, že je moje jednička.
Můžeme na výletě sbírat nějaký super kameny,
nakrájet je na 30 nanogramů a sledovat pod mým mikroskopem.
Co víc si můžeš přát?
- Mám z tebe radost. - Jako…
Kluci v mém věku se chovají jinak, než holky v mém věku.
Asi to byl Uche, nebo kdo.
Je nudnej a nerd…
Šel přímo k věci a to se mi fakt líbí.
- Pěkný. - To se mi líbí.
- Jak to šlo? - To probereme pak.
Byl to první den, uvidíme.
Jeden kluk ležel na podlaze a dělal pilates.
Ne!
Tenhle způsob randění je fakt divný.
Ernesto si krknul… Chci říct přede mnou, ale nebyl tam.
A pořád v tom pokračoval, nevěřila jsem svým uším.
Hrozně ho to pobavilo. Já krkám hodně.
Prostě se omluv.
Milton byl hrozně milej.
Byl to masakr.
Trapné rande, Milton.
Praštila jsme se zápisníkem do hlavy tolikrát, že se mi tam obtisknul make-up.
A co ty, Cartere Jaké to bylo?
Zeptal se, jestli ji baví rybařit a když ne, tak prostě odešel.
- No… - Prostě odešel.
- U Cartera mám „ne“. - Kecáš.
Mně se Carter líbil.
Strašně mě zajímá, jak Carter vypadá.
Hotovka Carter. Laciný pivo Carter.
Je to vesnickej balík, ale podle mě to bude dobrej obr.
Tak si Cartera představuju.
- Kdo je tvoje jednička? - A kdo tvoje?
Izzy.
Víš…
Fakt jsem si rozuměla s Izzym.
A roztomile se směje. Miluju jeho smích.
Ostatní holky odpadnou.
Počkej, kdo je tvoje jednička? Izzy?
Myslím, že jo.
Jak to šlo?
Doufáš, že se mi bude líbit někdo jiný?
Na zdraví! Důvěřujte si a jdeme na to.
První den.
- Je horkej? - Ohřívá se.
Udělej test máslem.
- Kdo umí vajíčka? - Dáme si míchaný?
Volská oka.
Úklid do uličky jedna.
Snad tu kluci nehledají kuchařku.
Ta slanina je deset z deseti.
První den v buňkách byl uspěchaný.
Byla jsem fakt nervózní.
Chci se vdát, protože jednoho dne chci mít rodinu.
A teď je vhodná chvíle,
protože dřív jsem se neměla moc ráda.
Pardon.
Jo, měla jsem problém mít se ráda
a mám pocit, že…
jsem se tomu poddala.
A…
Teď se mám ráda
a jsem připravená milovat někoho jiného. Dám do toho všechno.
Když přišla tahle příležitost, řekla jsem si „proč ne“?
- Ahoj. - Ahoj. S kým mluvím?
Tady je JP.
Ahoj, JP.
S kým mluvím?
- Taylor. - Jak je, Taylor?
- Spal jsi v noci dobře? - Jo.
- Dobře. Já ne. - Ne? Byla jsi nervózní?
Asi jo. A navíc tak dvakrát za noc vstávám a jdu na záchod.
- Já spím hrozně. - Cože?
Moje práce je…
Spíš na…
- Stanici. - Jo.
Máme 24hodinové směny.
Někdy vstáváme třikrát, čtyřikrát za noc a máme akci.
To je děsivá práce.
To říkají všichni, ale to jen proto, že jdeš do hořící budovy
a nic tam nevidíš a musíš uhasit požár
ale je to jako…
Jen trochu děsivý.
Jedeš na adrenalinu. A jde tam hlavně o tu partu,
o tvůj tým. Je to upřímně zábava.
Tak ukaž. Mám tu: Rozvedení rodiče, dvě sestry.
Chodil jsi na Parkwood, kde já učím.
Co tě na práci ve školce nejvíc baví?
Mám pocit, že jsou to moje děti.
Někteří si mě asi budou pamatovat, ale ti ostatní asi ne.
- Já učitelku ze školky miloval. - Pamatuješ si ji?
- Jasně, paní Wilburnová. - Skvělý!
Uvidíme. Snad si mě budeš pamatovat.
Chci někoho pracovitého.
A bylo by fajn být pár let manželé
a až pak mít děti, abychom měli i společný čas,
protože až přijdou děti…
- Pak jde jen o děti. - Jo.
- Ale určitě brzy. - Cítím to stejně.
Vaříš ráda?
Zlepšila jsem se…
- Nemusíš. Uvařím ti. - Dobře.
Co vaříš nejradši?
Mám rád žebírka, plněné kuře, kuře Alfredo.
Umíš udělat dobrý sýrový tousty? To je moje oblíbený jídlo.
- Vážně. - Jen chléb a sýr?
Jo. Chléb se sýrem.
Zvládnu cokoli. I sýrové tousty.
Myslím, že máme podobné…
- Hodnoty? - Jo.
Aspoň zatím.
Táhlo mě to k tobě už v těch prvních deseti minutách.
Byl jsi sladkej…
To já jsem.
Máma mě po narození namočila do cukru, tak proto.
A jsi docela pako. To se mi líbí.
Ale jo. Přitahovalo mě to k tobě.
Jo. Dokonce jsem jedné holce řekla, že mě to k tobě táhne.
Mě k tobě taky. Zdáš se mi jako opravdu dobrý člověk.
- Díky. - Přestanu mluvit s ostatními.
Ano, prosím.
Požádej o ruku hned.
- Dělám si srandu. - Klidně.
Jasně. Ty bys mě hned požádal o ruku?
- Rozhodně. - Jo, uvidíme.
- Dobrý? - To bylo dobrý.
- To je ono! - Hned bych ji požádal.
To ti fakt přeju.
Chtěl bych to nakonec zúžit tak na dvě, na tři.
- Jo… - Nedá se soustředit na tolik lidí.
Nevím, jestli znáte,
jak máte na seznamce víc lidí, se kterými se bavíte
a je to prostě moc rozhodování.
A lidi nechápou, že jsme unavení.
Vést tolik rozhovorů je vyčerpávající.
Přesně tak.
Tahle zkušenost v buňkách je jiná tím,
že v reálném světě
máte mnoho rozptýlení a tady ne.
Tak se mějte.
Tady se soustředíte na jedinou věc
a tou je nalezení člověka, který bude odpovídat vašim standardům
a se kterým se dokážete sblížit natolik, abyste uzavřeli manželství.
- Ahoj. - Ahoj.
Tady je Uche.
Ahoj, Uche. Tady je Miriam.
Rád s tebou zase mluvím. Doufal jsem, že to budeš ty.
To je milé.
Miriam, ty ses narodila a vyrostla v Nigérii.
Jo.
A přijela jsi sem sama?
Ano, ale mám tady rodinu.
Měla jsem možnost jet studovat buď do Anglie, nebo do Států
a vybrala jsem si Státy, medicína je tady lepší.
Jo, nejdřív jsem šla studovat medicínu.
Šla jsi studovat medicínu a co tedy nakonec děláš?
Zaměřila jsem se na chemii, takže jsem vědkyně.
Jaký typ vědy?
Různá odvětví.
Dobře, co teď děláš?
Teď na akademické půdě, ale v zámoří.
Kde v zámoří?
Na Středním východě.
Pracuješ na Středním východě?
Jo, ale brzy se vrátím do Houstonu.
Tak jo. Kdy se vrátíš?
- Za pár týdnů. - Dobře.
Až se vrátíš do Houstonu, kam se budeš stěhovat?
Už jsem zpátky.
- Už? - Bydlím v River Oaks.
Stýskalo se mi po domově, tak jsem zpátky ve městě.
A mému podnikání se daří.
- V čem podnikáš? - Péče o pleť.
Jako dermatologie?
Dermatologie ne, ale…
- Prodáváš kosmetiku? - Ne!
Nabízím…
odlišné…
složení.
To zní hodně vágně.
Ahoj, tady Uche.
Ahoj, Uche. Tady je Aaliyah.
- Aaliyah? - Ahoj.
Doufal jsem, že tě zase uslyším.
Já taky. Jsem tak ráda.
Zníš trochu jako nerd.
Trochu jako nerd? A to je dobře, nebo špatně?
Já mám nerdy ráda. Nebudu lhát, je to něco, co…
Myslím, že mám více tváří.
Jo. Je jedna z nich trochu nerdská?
- Ano. Ráda čtu. - Dobře.
Hraju solitaire.
Mám ráda různé anime filmy. Z dob, kdy jsem žila jako dítě v Japonsku
a pořád je sleduju.
- Proč v Japonsku? - Rodiče byli u letectva.
Paráda.
Ano. Byla jsem tam 9,5 roku a pak se přestěhovala do Texasu.
- Začala jsem jako zdravotní sestra. - Dobře.
Chtěla jsem jít na polikliniku, protože to je největší nemocnice
v okolí, jsou tam nejlepší chirurgové
a dělám na kardiovaskulární jednotce.
Čím se živíš?
Jsem právník, tak si lidi myslí, že se živím hádkami,
ale mám softwarovou firmu.
Paráda.
Odsud asi pramení to nerdství.
Já naprosto miluju být svým vlastním šéfem.
Jo, to by se mi taky líbilo.
Bylo by fajn mít partnera, který by mě dokázal katapultovat
do správného směru. Zvlášť, pokud s tím mají zkušenost.
Jsi velice ambiciózní a motivovaná, to je to nejdůležitější
co u druhého hledám a ty to rozhodně máš.
Díky. Za to dostaneš body, Uche.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
Neptám se, s kolika spali ženami.
Ani já. Je mi to jedno.
Hlavně, aby všichni dodržovali bezpečí, čistotu a zdraví…
Jo, každý má minulost.
Jsme už o něco starší. Tohle není…
Jo, na nic z toho se neptám.
- Chci, aby byly zkušení. - Jasně.
Fakt sexy.
- Musíš se nechat učit. - Jo.
Obě strany.
Fyzická intimita vypadá u každého jinak.
Musíš být ochotný být otevřený a o mluvit o těch věcech.
Vím, jak to mám se sexem já…
Neříkám nic.
Co tě víc vzrušuje? Jemnější sténání, nebo když je agresivní?
- Nebudu ti lhát, jsem úchyl. - Já taky.
- Jsi zručnej? - Jo.
Když vidím chlapa, jak něco opravuje, hned zvlhnu.
Lízání mi fakt jde.
Je to můj talent od Boha. Každý má talent od Boha.
Oblíbená sexuální pozice?
Ano.
Ano. Všechny.
- Umíš dobře líbat? - Ano.
- Taky. - Zeptej se mojí ruky.
Jo.
Zeptej se mého polštáře a ruky.
Líbal ses s polštářem?
Jo. Ty to neděláš?
- Blake Lively a Ryan Reynolds. - Pěkný.
On je vtipnej a ona je dokonalá. Takový vztah…
Jo, prosím minutu ticha, protože oba dva jsou neskuteční.
Dobře. To stačí. Takže…
Chceš znát můj talent?
Ano.
Můžu se podívat na nohy a odhadnout velikost bot.
V 99% případů se trefím.
Vážně?
Jo. Udělala jsem to jednou na rodeu.
Ten chlap byl idiot, já se mu podívala na boty
a říkám: „Máš šestky.“
A ten další chtěl, abych ho taky odhadla.
Měl úplný ploutve. Říkám, že vypadá na 13.
A pak ode mě chtěli hádat všichni.
Tak to začalo. Jde mi to!
Je mi jasný, že s tebou bude venku zábava.
- Jo. - Což miluju.
Stacy je velmi hlasitá a zábavná a to je super, protože jsem taky takový.
V baru tě plácnu přes zadek a zasměju se.
Panebože. Ano.
Jsem prostě ujetá a divná a…
- Jak definuješ ujetost? - Ty.
Se Stacy si to umím představit.
Je sebevědomá a to u partnerky chci.
Ale pak je tu Johnie.
Johnie je velmi klidná, milá a něžná.
Jak se máš, zlato? Dobrý?
Dobře.
- Těšila jsem se na tebe celý den. - Nápodobně.
Chci do toho jít naplno
a poznat všechny holky, abych pak mohl zúžit výběr.
Co máš dnes na sobě?
Mám červené šaty.
Jsi mazel, nebo ne? Potřebuješ prostor?
Od obojího trochu.
V těch dobrých vztazích jsem ale byla hodně láskyplná.
Jsi otevřená experimentování v ložnici?
- Jo, jsem trochu stydlivá. - Vážně?
Stydlivky jsou prý nejvíc ujeté.
To je možná pravda.
- Jak líbáš? - Myslím, že líbám skvěle.
Dělám si srandu.
Hele, já jsem to samý. Přečti si moje recenze na Googlu.
Panebože. Jdu si přečíst Jelp.
Jo.
Světla během sexu?
- Může být světlo. - Ano.
Ale když by něco bylo uprostřed noci,
tak se rozsvěcet nemusí.
Ledaže by to bylo světlo na tlesknutí.
Jedno plácnutí přes zadek a máš světlo.
Světla, hned.
Dobře, jak se ti to tady vyvíjí?
Mám tady pár lidí,
ale s tebou je to nejsilnější.
Mám to stejně.
Jo! To je ono. Pecka.
Je tu spousta her. Vzal jsem karty.
Jo, to je Pojďme do hloubky.
Ano, pojďme do hloubky.
Co byste si přáli, aby vás naučili v sexuální výchově?
Nic. Kéž bychom sexuální výchovu neměli.
Žádná sexuální výchova?
„A teď všichni řekneme třikrát vagína a hezky nahlas.“
„A teď třikrát penis.“
- Blbá otázka. Vyber jinou. - Dobře.
Nepotřebuju, aby mě něco učili.
- Jdeme hlouběji. - Můžeme jít hlouběji.
Změnili byste, jak jste přišli o panenství/ panictví?
To je hlubší.
Já jsem o panenství přišla
ve třeťáku, nebo čtvrťáku na střední?
Kdy ty?
Nechceš to říct?
To ne…
Všem hodně dlouho říkám,
že jsem o panictví přišel ve třeťáku s jednou holkou.
Tak jo.
A…
Nevím, mám pocit, že tahle zkušenost je o upřímnosti a pravdě.
A je mi s tebou moc dobře.
Byl jsem na výletě
v Mexiku a…
potkali jsme tam holky.
Pili jsme všichni na pokoji tequilu.
Já, můj kamarád a ty dvě holky.
A ta jedna holka…
Chtěl jsem jít spát a ona se na mě natlačila.
Já vím, že je to těžko představitelné.
Mám pocit, že pořád panuje stigma kolem přinucení muže k sexu.
Jo.
Musí se ti přece postavit a pak to musíš udělat…
Jo.
A pamatuju si…
že byl můj kamarád na vedlejší posteli.
A ona se…
na mě posadila a já jsem jí vážně říkal ne.
- Jo. - Jako několikrát.
„Ne, nechci to dělat.“
Jo.
Cítil jsem od ní nátlak a pak…
No, takhle jsem přišel o panictví.
Páni. Kdy to bylo?
Tehdy nám bylo…
sedmnáct.
To je mi líto.
To nic. Já…
Zní to, jako by tě využila,
tak ji rozhodně neomlouvej, protože tohle není v pořádku.
Mrzí mě, že se ti to stalo. Zvlášť, když to bylo poprvé.
Jo. Vážím si toho.
Nevím, čím to je, ale mám pocit, že tady prostě můžu říct
i ta největší tajemství.
Jo, věř mi. Rozumím.
Děkuju, žes mi to řekl.
Mám pocit, že nás to sblížilo.
Cítím se s tebou v bezpečí. A chci, abys o mně všechno věděla,
protože já chci vědět všechno o tobě.
- Já taky. - A je to s tebou snadné.
Rád si s tebou povídám.
- Chci s tebou být pořád. - Taky se mi líbíš.
Řekl bych, že mladší bratr lásky
je starost o druhého.
A na Johnie mi rozhodně záleží.
A když vám na někom záleží, může z toho vyrůst láska.
Je to semínko, které pak roste. Přestanu už mluvit.
Jsem velká osobnost a miluju silně. Ráda se směju. Ráda vtipkuju.
Miluju tanec. Jsem hlasitá.
Jsem z Portorika, patří to k tomu.
Ale najít někoho, kdo mě bude milovat takovou, jaká jsem, mou duši,
aniž by viděl, jak vypadám…
Tohle jsem si přála celý život.
- Izzy, jak se máš? - Jak se máš?
- Mám se skvěle. A ty? - Mám se skvěle.
- To je ale den. - Ano.
- Ležím s dekou na zemi. - Panebože, ano! Já taky!
Bože, tohle je skvělý.
Jaký jsi ve vztahu? Sebe totiž znám.
Já hodně dávám. Užívám si, když můžu dávat…
Chci, aby byl partner stejný.
Jo. Jsem stejný. Jsem velmi nesobecký.
Snažím se potěšit ostatní. Prostě se rád starám.
Jen poslouchat, jak to říkáš, je hrozně milý. Chápeš?
Jo, rozumím ti.
Jsi detailista?
- Velmi. - Já taky. 100%.
Já si budu pamatovat podrobnosti
a ostatní to nechápou.
Pro mě je to ale důležité. Všechno, co řekneš. Každý detail.
- Všechno je v maličkostech. - Jo.
Jo, takový jsem. Projevuju náklonnost.
Panebože. Jsme stejní.
Panebože, je to překvapující, protože vím, že máme hodně společného.
Cítíš to stejně?
Je to ohromující.
A když tě to slyším říkat… Panebože.
Baví mě tvoje energie. Je to divný, protože bych tě chtěla cítit.
Jo. Jak dopadla ostatní rande?
- Skvěle. Šlo to dobře. - Jo?
- Takže k tobě budu velmi upřímná. - Buďme upřímní.
Jsi moje jednička.
No páni. To mi lichotí, díky.
S tebou jsem se ani na chvíli nenudila.
Vím, že tu máš i další vztahy.
Jo, navázal jsem kontakt s pár holkama.
Nebudu ti o tom lhát.
Říkala jsi, že jsem tvoje jednička, ale máš tam ještě
nějaké jiné vztahy?
Ano, ale nejsou na stejné úrovni.
Snažím se poslouchat svůj instinkt. Chápeš?
Jo. To bys měla.
- S pár lidmi si rozumím. - Jo?
Jsem typ člověka, kterému to chvíli trvá.
Potřebuju věci v klidu zpracovat.
Je těžké lítat z jedné buňky do druhé a ještě jsem neměl prostor si sednout
a zamyslet se nad tím vším.
No, doufám, že na mě nezapomeneš.
Ne, to fakt ne. Nemůžu na tebe zapomenout.
Jak jsem uslyšel tvůj hlas, věděl jsem, že jsi to ty.
Jsi tak milý. To je hezké.
Kéž bych s tebou mohla mluvit celou noc.
Dopovíš mi to příště. Hezky se vyspi a uvidíme se zítra.
Vy taky, pane. Doufám, že tě uvidím ve snech.
Ahoj.
- Haló? - Ahoj, tady Uche.
Uche! Mám radost! Doufala jsem, že jsi to ty.
- Chyběl jsi mi. - Aaliyah.
Teď můžu jít spát šťastný.
Já vím. Jsem ráda, že s tebou mluvím.
Když se vezmeme a budeme mít dům,
potřebuju vlastní jeskyni.
Ženská jeskyně?
Jasně. Zašívárnu, co maj chlapi.
- Jo. - Já chci mít svoji.
Chci tam malovat a hrát na kytaru.
Chci mít prostor, kde můžu pouštět svoje desky,
malovat, poslouchat hudbu a psát poezii.
- A vyjádřit se. - Ani náhodou. Přestaň.
- Ty píšeš poezii? - Ano.
- To je vtipný. - Co?
Čtyři roky na vysoké jsem
psal mluvené slovo a poezii a vystupoval.
Uche, víš jakej je můj oblíbenej film?
- Jakej? - Láska na druhý pohled.
Já nelžu. Myslím to vážně.
Můj nejoblíbenější film je Láska na druhý pohled.
Kvůli tomu mluvenému slovu.
- No… - Má nejoblíbenější činnost.
Ráda chodím na akce.
- Musíme zajít na mluvené slovo. - Jo! Panebože!
Chtěl jsem se k tomu vrátit.
Přišla práce a úplně jsem z té komunity vypadl.
A rád bych… Měla bys vystupovat.
- Můžu? - Zavolám starým přátelům.
Dostaneme tě tam.
A to bude povzbuzení i pro mě, abych psal,
protože jsem žádnou poezii nenapsal už strašně dlouho.
Rád bych se k tomu vrátil. A ty hraješ na kytaru?
Taky jsem hrál na kytaru. Už léta jsem se jí nedotkl.
No, budu upřímná a řeknu, že nejsem úplně…
- Musím víc cvičit. - Já taky.
Ale chodila jsem na hodiny na vysoké.
- A mám Fender. - Taky mám Fender.
- Jo. - Akustiku?
Ano, šestistrunná.
Mám pocit, že máme společnou úplně každou věc.
A miluju, že máš tu kreativní stránku.
Proto jsem se věnoval poezii. Měl jsem velký problém
vyjádřit své emoce.
Při recitování poezie před lidmi jsem získal mnohem větší jistotu
ve vlastní zranitelnosti a vyjadřování.
Panebože. Já…
Já potřebuju… Nejradši bych ti teď dala pusu.
- Prostě tě chci vidět a… - Cítím to stejně.
Tohle je šílený.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
S Taylor si rozumíme.
Mluvili jsme o sexu, ale nemluvili jsme o tom celou dobu.
Ona řekla, že můžeme jít na další téma, protože se shodujeme.
„Víme, co se nám líbí a myslím, že to bude dobrý.“
- Jo. - „Budeme řešit další věci.“
- „Pokračuj, hrabej dál.“ - Jo.
Pokud budu zamilovaná do toho, jaký jsi,
všechno ostatní bude následovat. Sex, fyzický vzhled.
Já totiž miluju to, kým jsi.
Mám pocit, že odejdu zasnoubená.
Přišla jsem si najít manžela
bez ohledu na jeho vzhled, ale jen podle toho jak mi s ním je.
To byl můj problém v minulosti.
Kladla jsem velký důraz na vzhled
a nevyšlo mi to.
S JP je mi dobře. Nevím, jak to jinak vysvětlit.
Totálně divnej pocit.
- Haló? - Jak je?
- Chyběl jsi mi. - Fakt?
Jo.
- Hádej, jakou mám barvu bot. - Modrá.
Ano, ale jsou tam ještě dvě další barvy.
- Červená a bílá. - Jo!
Máš všechno v červené, bílé a modré?
Všechno, co mám oblíbené.
Až tě uvidím, budeš mít na sobě červenou, bílou a modrou?
Na to si musíš počkat.
Je to…
Měl bys udělat klik.
- Klik? - Jo, slyším, že zíváš.
Zíval jsem. Máš pravdu.
- Kolik? - Vyhláskuj moje jméno. T.
A.
Y.
L.
- A. - O!
Jo.
O. R.
Kdo říká „Taylar“?
- Jako AR? - Nevím, co mě napadlo.
A já tvoje. Můžeme?
Ano.
- J. - Páni.
P.
Trochu zatřepu zadkem.
Sakra!
- Musíme jít tancovat. - Rozhodně.
Tancuju příšerně, ale hrozně rád se bavím.
- Při pohybu? - Jo.
Zatančíme si spolu.
Jak oslovuješ svoje partnerky?
Máš nějakou přezdívku jako kotě, zlato?
Na přezdívky moc nejsem.
- Víš, co se mi líbí? - Ne.
- Cukrouš. - Cukrouš?
Můžeš být cukrouš. Čau, cukrouši.
- To se mi líbí. - To bude tvoje přezdívka.
Cukrouš a cukřenka.
To je hezký.
Když slyším v buňce Taylořin hlas,
mám takový rozechvělý pocit.
Motýlci, bublinky, cokoli.
Máš žaludek na vodě. Nevím, jak to vysvětlit.
Je to prostě pocit štěstí.
To je nádhera.
Pletete mě.
Izzy. Vážně se mi moc líbí. Od začátku byl moje jednička.
A pokaždé, když s ním mluvím, musím se hrozně usmívat,
jsem celá nadšená a těším se na další setkání.
- Víš? Takový pocit. - Jo.
Mezi holkami mi dochází,
že nejsem jediná, s kým Izzy mluví.
Ženy si vyznačují území. Už do toho hodně investujeme.
U toho člověka si říkám:
Od hlavy k patě perfektní.
Nevím, co ke mně Izzy cítí, ale vím, co cítím já k němu.
A rozhodně nehodlám sdělovat
ostatním holkám, o koho tu mám zájem.
To neznám.
Určitě je to fajn.
Jo, je to fajn. Pořádně mi to došlo až dneska.
Když se mnou Izzy mluví, je to dobrý pocit.
Izzy je od prvního dne stejný. Je to tak snadné.
Je to prostě velká úleva, když mě přijímají takovou, jaká jsem.
A bylo skvěle poznat muže,
který by se mohl stát mým manželem.
Haló?
Hola, mi amor.
Chyběl jsi mi.
Haló?
Jsem tady.
Co se děje?
Tak jo.
Tohle je… těžké.
Jsi opravdu úžasná holka.
Jen jsem navázal s jinými dívkami vztahy,
které jsou silnější než to, co mám tady s tebou.
Co podle tebe chybí?
Je to jen…
Jen mi prosím řekni proč.
Musí existovat důvod.
Prostě beru v úvahu všechno. Myslím, že mi tam asi chybí chemie.
Tohle je na prd.
Nechtěl jsem tohle způsobit.
Tak moc toužím. Chci být milovaná.
Prostě…
Celý život si říkám, co je špatně.
A teď jsem tady, jsem zranitelná, jsem k tobě zcela upřímná
a…
Kurva.
A zase nevím, co se stalo.
Nedává to smysl.
Já to nechápu. Prostě ne.
Nemůžu uvěřit, že se to děje.
Tolik jsem se na tebe těšila.
Těšila jsem se na to celý den
a tohle jsem nečekala.
Opravdu o tobě nemůžu říct nic špatného.
Jen jsou ty ostatní vztahy silnější.
Izzy, tohle je na prd.
Bolí to.
Užij si skvělý zbytek dne, pane,
s ostatními lidmi.
Jasně, že přemýšlím o tom, jestli někdy najdu lásku.
Bude někdy někdo milovat mou duši a to, jaká jsem?
Moc rád jsem tě poznal, Lydie.
Jsi v pořádku, zlato? Pojď sem.
Mám tě ráda. Mrzí mě, že jsi smutná.
Já tebe taky.
Promiň. Vím, že je to těžké.
- Kdo to byl? - Izzy.
Ukončil to?
Prý jsou ostatní vztahy silnější.
Promiň.
Zasloužíš si někoho,
kdo si bude jistý tím, co chce a tím, co může nabídnout.
On to nevidí, není pro tebe.
I tak si zasloužíš být milovaná.
Jasný? Nenech se tím ovlivnit.
Ano?
Chcete někomu otevřít své srdce, ale nikdo nechce skončit zraněný.
Nikdo nechce zažívat ty pocity, se kterými všichni bojujeme
a denně se snažíme vyhnout bolesti.
Ale být zranitelný, otevřený a upřímný je strašně důležité.
Uche mě v tomhle dokáže ujistit.
Tenhle muž mě opravdu chce proto, jaká jsem.
Tohle jsem předtím nezažila.
Je to riskantní ve všech směrech.
Ale kdo nic neriskuje, nic nezíská.
Ta citová část mého mozku říká, že odsud odejdu s tebou.
Ta logická část říká,
že se musím chránit, protože člověk nikdy neví.
Když budeš kdykoli kvůli čemukoli cítit nejistotu, tak mi to řekni.
Vždycky tu pro tebe budu.
Musíš vědět, že mi na tobě moc záleží.
Chci, abychom naši jistotu podrobovali zkouškám.
Chci, abys měl naprostou jistotu, že víš, kdo opravdu jsem.
Aaliyah, jsi moje holka. Dobře?
Tak jo.
Odejdeme odsud spolu. Pokud odsud neodejdu s tebou,
tak nevím, co udělám.
Uche. Je to divný, Uche.
Co je s tebou špatně? Proč jsi tak dokonalej?
Co bys nepřekousl?
Jo, asi…
Nejhorší by byla neupřímnost.
Co bys nepřekousla ty?
Úplně to samé. Nesnesu lháře.
Zvlášť v manželství je pro mě důležité vědět,
že jsou tvé morální hodnoty správné.
Lhala jsi v nějakém předchozím vztahu?
Samozřejmě, jsem člověk.
Neříkám, že jsem nikdy nelhala a že jsem nikomu neublížila.
V minulosti jsem udělala špatné věci a občas to bylo sobecké, ale…
Udělala jsi špatné věci? Byla jsi někdy nevěrná?
- Jednou. - Můžeš být upřímná. Pověz mi o tom.
Bylo to ve vztahu,
kde jsem nebyla sexuálně spokojená dva a půl roku.
Kdy to bylo?
Před dvěma lety.
Páni, Byla jsi nevěrná nedávno.
Tak to není, Uche. To neříkej.
Takhle to neříkej, protože…
Ale je to pravda, ne?
Asi jo, ale… Hele.
Musím říct…
V tom vztahu jsem se opravdu snažila.
Udělala jsem vše, co bylo v lidských silách, abych to napravila
tou správnou cestou.
Řekla jsem mu, že nejsem spokojená, navrhovala jsem změny,
mockrát jsem s ním milým způsobem náš sex probírala.
Říkala jsem mu opakovaně, že potřebuju víc.
Proč ses s ním nerozešla?
Bála jsem se, že zůstanu sama.
Co když nenajdu nikoho, kdo…
by měl ty dobré vlastnosti, které měl?
Já nevím. Já jen…
To není dobrý.
Řekla jsi svému příteli, že se to stalo?
Hej, Aaliyah?
Jo.
Řekla jsi mu o tom?
Ne.
Proč ne?
Nechtěla jsem mu ublížit. Věděla jsem, že to byla chyba.
Nechtěla jsi mu ublížit,
nebo šlo spíš o tebe?
Nebylo to o mně. Já…
Nestydíš se za to, co jsi udělala?
S tou vinou jsem se vyrovnávala hodně dlouho.
Kdybys mu to řekla, musela bys čelit
tomu studu a vině a cítila by ses ještě hůř.
Řekla jsi, že jsi mu nechtěla ublížit,
ale možná šlo spíš o tebe, že?
Jo. Tak jo. Jo.
Fakt jsem se za to nesnášela, ale…
Nemůžu to vzít zpátky.
K čemu by bylo říct někomu něco takového,
když začíná jejich život a jejich kariéra?
Byl by z tebe upřímný člověk.
Někoho jsi podvedla a to byla tvá neupřímnost.
Nejde o něj.
A myslím, že by o tom chtěl vědět.
Tak jo.
Taky jsem byl ve vztahu nevěrný.
Ale to mi bylo 18 let
a jen jsem někoho políbil.
Takže je to trochu jiné.
Tohle bych nikdy nikomu neudělal a myslím, že pokud ano,
tak mám asi tolik svědomí,
že bych to tomu člověku musel říct.
Tak jo.
Už bych se do takové situace nedostala.
Podruhé bych řekla ne.
Jak dlouho po nevěře jsi s ním ještě byla?
Tři měsíce.
A s tím druhým jsi spala jindy?
Bylo to jen jednou. Doslova jen jednou.
To bylo poprvé a jedinkrát, kdy jsem něco takového udělala.
- V celém tvém životě. - Za celý svůj život. Doslova.
Jsem člověk. Taky mám svoje potřeby.
A neříkám, že… Bylo to sobecké, ale mám svoje potřeby.
Mám s někým prostě zůstat? Ne.
Ne, máš se s tím člověkem rozejít.
- Měla jsem. - To je upřímnost.
- Prostě se s ním rozejdi. - Teď bych to udělala.
Jo, díky, že jsi ke mně byla upřímná.
Máš víc kamarádek, nebo kamarádů?
Určitě kamarádek. A nikdy bych ti tohle neudělala.
Jak to víš?
Nejsem ta samá žena jako tehdy, Uche. Prosím tě, ne…
- Jsou to jen dva roky. - Já vím, ale…
- Není to dávno. - Dva roky jsou dlouhá doba.
Ne, ale nejsou.
Tak jo.
No, očividně mě teď vidíš…
v jiném světle, když jsem ti tohle řekla.
Rozumím.
Tak jo.
Ahoj.
Aaliyah, nemusela jsi mi to říkat, ale rozhodla ses mi to říct.
A to je podle mě dobře.
Aaliyah?
Bože.
Co se stalo?
V pohodě? Co se děje?
Ne. V klidu.
Uklidni se. Posaď se.
Bavím se s tou holkou
a vždycky si ve všem rozumíme.
Budoucnost, osobnost, hodnoty.
Máme doslova všechno společné.
Tohle není…
Pro mě tohle není žádná hra.
Pokud někoho požádám o ruku, myslím to vážně.
Přišly na řadu těžké otázky.
A na jednu z nich
mi dala odpověď, která se mi nelíbila.
Ale na druhou stranu si říkám,
že mi to nemusela říkat.
Věděla, že když mi to řekne, tak o mě možná úplně přijde.
Tohle musím ocenit.
Musíš vyložit všechny karty na stůl.
Je mi 33 let.
Jsou věci,
kde nedělám kompromisy a jsou věci, kde ano.
A pořád zjišťuju, co pro mě ty věci jsou.
Co ve vztahu nepřekousnu a co ano?
A je to adekvátní reakce, nebo to přeháním?
Můžeš jí odpustit, co udělala?
Snažím se teď v hlavě vidět její pohled na věc
a to obvykle moc nedělám.
Asi se přes to přenesu.
Jo. Já nevím.
Stojí ti to za její ztrátu?
Hlas rozumu.
Pusť to ven.
Povídej. Co se stalo?
Já… Asi jsem ho ztratila.
- Kdo to byl? Povíš? - Uche.
Panebože. Tak jo.
Tak jo. Podívej se na mě.
- Myslí si, že ho podvedu. - Proč?
Už jsem jednou podvedla.
Podívej se na mě. Poslouchej.
Tady máš příležitost vidět, jak Uche reaguje.
Nechci za to být odsuzovaná.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- Já tebe víc. - Já tebe víc.
- Není s tebou nic špatně. - Já vím.
Nejsi špatná.
Ale víš, co si myslím? On pro tebe není ten pravý.
Opravdu si chceš takového člověka vzít? Člověka, co tě hned odsoudí?
Nechci to říkat,
ale jsi jako já, takže se tohle dalo předpokládat.
- Určitě jsi mu řekla celou pravdu. - Jo, to jo.
Všechny podrobnosti, že?
Říct Uchemu pravdu nebyla chyba.
Jo.
Nemá tě co soudit.
- Podívej se na mě. - Jo.
Nemůže tě soudit.
To je jeho věc, kterou si musí vyřešit.
Věř mi, že on na to nemá kapacitu.
Je chytrej, ale tohle nedokáže vnímat?
To je jeho problém.
To jsou jeho traumata.
Musí zjistit, co doopravdy chce.
Jo.
Musí přestat vinit ostatní
a nést odpovědnost za své činy.
Jsi lepší. Jsi mnohem lepší.
A vím to, protože se v tobě vidím.
Podívej se na mě.
Možná je zaslepenej, ty jsi jako já.
Jsi jako já.
- Jsme si hodně podobné. - Já vím.
Věř mi.
Tak to prostě je.
Překlad titulků: Zuzana Matějková
ÚČASTNÍCI MAJÍ K DISPOZICI TERAPEUTY.