Боже мій.
Обожнюю Джей Пі.
Але я його ще не бачила.
Я не боюся, що він не вважатиме мене милою.
Такого відчуття до нього немає.
Гадаю, через те, що він закохався в мене… тут.
І мене ще не бачив.
Тож…
Я закохався і знайшов майбутню дружину.
Намагаюся не думати про те, який вона матиме вигляд,
щоб не сформувати в голові образ, який не справдиться.
Я знаю, вона буде найкрасивіша,
бо мені подобається її внутрішній світ.
Боже мій.
Солодкозадик!
Як справи?
Боже.
Привіт.
Як ти?
Дякувати Богу.
Ти дуже гарна.
-Привіт. -Привіт.
Боже мій.
Привіт.
Боже мій.
Нарешті можу дихати.
-Ти вийдеш за мене? -Так.
Боже мій.
Боже мій, я божеволію.
-Що відчуваєш? -Захват.
-Хочеш присісти? -Так.
Серце наче…
досі вискакує з грудей.
Спробуй. Спробуй моє серце.
-Відчуваєш? -Так.
-Це так захопливо. -Еге ж. Ми змогли.
Так. Змогли.
-Мій солодкозадик. -Цукерка.
Її посмішка і як вона на мене дивиться…
Я найщасливіший у світі.
Я пітнію?
Трохи. Я теж.
Думав, що у мене такий вигляд?
-А що думав? -Намагався не уявляти.
-Ми нічого не розказували. -І добре.
Я думала, що вії відпадуть.
Накладні, до речі.
Справжні не такі довгі?
-Не видно? -Хіба тобі.
Я думала, що буде, якщо я не сподобаюся?
-Ти сподобалася? -Може, закохався?
Закохався.
Божевілля.
-Мій солодкозадик. -Моя цукерка.
Дивно якось балакати і бачити твоє обличчя.
-Чому? -Не знаю.
Просто дивно. Я думала, що ніколи тебе не побачу.
-Не думала, що так буде? -Еге ж.
Я просто… не знаю.
Але ось і ми. Ти дуже милий.
-Я старався. -Лишилася решта життя.
Класна каблучка.
Дуже гарна.
Ти молодець.
Ти дуже молодець.
І лице у тебе гарне.
Дякую. У тебе теж.
Не знаю, що сказати.
Не знаю, про що говорити. Не люблю це.
Геть не люблю.
У нас купа часу.
Джей Пі часом мовчав у кімнатах,
тож тут я цього теж очікувала.
Але трохи ніяково.
Я в шаленому захваті, що ми проведемо решту життя разом.
Зможемо?
-Зможемо. -Зможемо.
-Я теж так думаю. Аж трусить. -І мене.
Я буду з тобою. Кохаю тебе.
-І я тебе. -Це дивно.
-Що? -Казати особисто.
Чому?
Бо ми казали це крізь стіну.
Так.
Ти досі відчуваєш кохання?
Кохання.
У звичному житті я б на нього не запала.
У нього прогалина в зубах. Через зуби.
Це так тупо. Не зустрічатися через зуби.
Та зовнішність уже не грає ролі.
Дивно це казати.
Але так, мій погляд на кохання, життя та усе інше
геть змінився.
Не можна судити лише за зовнішністю.
Ти зі мною милий. Це щось нове.
Але так тримати, не припиняй.
Ніколи.
Я теж не буду.
Боже мій.
Я закохалася в Джей Пі через його серце.
Це найкраще, що у мене було в житті.
Чорт забирай.
Любов дійсно сліпа.
Так.
Ось вам доказ.
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
ЛЮБОВ СЛІПА
Оце дупка.
Я — по каву.
Давно стільки не жила без кави.
Тебе, певно, трусить. Розумію.
-Мені її бракує. -Розумію.
І це дуже важко.
Бувай, сонце.
Ти кажеш «лосось» чи «лосось»?
Лосось.
Рені, а ти?
-Правильно — «лосось». -Хто так каже?
Іззі у мене серед найкращих.
А ти у нього?
Так.
СТЕЙСІ, 33
Джоні дуже владний.
І я навіть не знала, що він її обрав.
Він для неї високо у списку ще з першого дня.
-Нікому нічого не кажи. -Не буду.
-Бо типу… -Не буду.
Нехай так і буде.
Легше зблизитися з людиною без постійних порад збоку.
Згодна на всі 100.
Я написала жахливий вірш. Почитаєш?
Іззі, о Іззі
Від твоїх слів У мене запаморочення
Таке, що треба коктейль Із чимось газованим
Краще з тобою в кімнаті, Ніж піти попісяти
Ти дуже кумедна. Клас.
Хоч ти й зайнятий Мене все одно трусить
Я була б твоєю Іззі-міззі
О, Іззі
Це шедевр, чорт забирай.
ЖИТЛО ЧОЛОВІКІВ
Бляха, бро.
Я, до біса…
Просто зніму стрес.
-Допомагає? -Та де.
Я одразу закохався в Джоні.
Тоді Стейсі взялася нізвідки.
І з нею теж усе рухається.
Готовий?
Я нервую.
Сподіваєшся, що перший у номерів один чи два?
-Два, щоб розібрався з номером один. -Ага.
Ганяю думки колами в голові.
Як почуваєшся?
Не знаю…
Чесно, знаю лише, що стає складно.
-Знаю, тут мало конкретики. -Атож.
Ти починаєш уявляти майбутнє зі мною?
Річ у зміцненні. Треба зміцнити довіру.
Щоб я добре тебе знала і могла довіряти,
і дозволила собі відкритися й усе розказати.
Я у процесі.
У мене ні з ким не було ось такого зв'язку уже не пам'ятаю скільки.
Тому мені страшно.
Відчуття, ніби… Я записала. Ось, яке це відчуття.
«Від тебе у мене ніби легені
боряться із серцем.
Наче подих не встигає за пульсом,
коли я з тобою або просто думаю про тебе».
Серце калатає, але в хорошому сенсі.
Ось так я почуваюся.
Чорт забирай.
Якщо забути про фізичне, який твій найбільший страх?
Що хтось…
не кохатиме мене так само.
Коли я в стосунках,
я їх не кидаю.
Боюся, що кинуть мене.
А у тебе?
Що мене кинуть.
-Тобто те саме. -Так.
У ці моменти я боюся, що він…
«перепиляє гілку, на якій я сиджу».
І який ти не хоробрий,
а це відчуття завжди з тобою.
Тому я…
трохи розгублена.
Я все розумію.
Я знаю, це як…
бажання усе витримати.
Почуваєшся божевільною.
Хочеться відчувати, що є всі шанси.
Ти як?
Нормально.
Переведи подих.
Я не хочу, щоб ти сумнівався в мені чи в тому, що я можу тобі дати.
А я знаю, що можу дати багато.
Знову зустрілися.
-Знову зустрілися. -Уче, у мене голова обертом.
Я знала, що коли зустріну правильного чоловіка,
я це зрозумію.
Я зрозумію і не боятимуся одружитися.
Я завжди казала, що не хочу ідеального шлюбу.
Так не буває.
Я просто хочу знати, що вільна бути собою.
Маю зізнатися.
У чому?
Буду відкрита, бо я деколи роблю дивні штуки.
-Добре. -Добре, по-перше.
Чомусь плоть з краю на лікті…
-Гаразд. -Люблю її смикати.
Любиш смикати плоть на лікті?
Не знаю, чому, Уче. Не засуджуй.
Казав, приймеш такою, яка є.
Плоть з краю.
Любиш смикати плоть з краю ліктя. Так ти сказала?
Не важливо, але так.
Це як крайня плоть.
Добре, класна крайня плоть.
Ага. «Класна крайня плоть».
Ще й яка.
Добре, люблю її смикати.
Добре.
І ще одна дивна штука.
Люблю їсти замінник цукру з медом.
Просто їсти.
Що?
Уче!
Чому?
Не знаю.
Ти береш ложку меду, висипаєш на неї замінник цукру?
Ні, окремо.
Такі дивні страви люблю.
Добре, ти хто, у дідька? Вінні-Пух?
-Так. -Хто взагалі їсть мед?
Я.
Що?
Не знаю. Просто смачно. Гаразд?
Ні.
Є ще.
Уперед.
Коли ти прийматимеш душ, я, певно,
захочу підглянути.
Підглянути?
Безкоштовного шоу не буде, сонце.
-Не можна підглядати в душі. -Мені подобається.
Братиму з тебе похвилинну оплату.
Розкажи про себе щось дивне.
Дивне?
-Не думаю, що я у чомусь дивний. -Уче…
Ти…
Точно є щось дивне.
-Дивне в мені? -Так.
Може, ОКР.
Іноді мене речі мають бути в конкретних місцях.
Часом, коли вони недобре розкладені,
я ходжу й переставляю усе,
щоб було естетично.
-То ти повернутий на порядку? -Не повернутий.
Але іноді обходжу усе, усе виправляю,
бо щось наче трохи не так.
«Картина криво висить».
І щоразу, як дивлюся на картину, бачу, що криво
і мушу вирівняти.
У нас будуть проблеми, коли з'їдемося?
Ти нечупара?
Ні.
-Тобі подобаються криві картини на стіні? -Ні.
Тоді все буде добре.
Щось мені здається…
Ти все описуєш
краще, ніж усе насправді.
-Здається… -Мені здається, я описую гірше.
Потреба про таке згадувати свідчить, що все погано.
Мені здається, я описую усе гірше, ніж є.
Я починаю сумніватися в нашому зв'язку.
Не очікував від тебе такого.
Мала, що Стейсі робить? На руках стоїть?
Погані сучки на підлозі.
Забирай назад
Один раз стрибни
Вивертай
Як низько зможеш? Зможеш аж до підлоги?
Я так тебе люблю
Це так смішно.
Божевільно те, що дівчина мені сказала, що у мене сексуальний голос.
А я ніколи в житті…
Чесно, непогано.
Часом думаю, що я тут єдиний намагаюся поводитися правильно.
-Ти? -Я справді так вважаю.
Не розказував про дівчат.
-Точно. -Не казав, який я на вигляд.
Вона мені подобається.
-Я уявляю нас разом і… -Так чи ні? Одружився б зараз?
Може, бро.
Не можна на таке відповісти «може».
Тобто… Правду сказати?
Як Біблія пише.
Зробив би пропозицію хоч зараз.
-Круто. -Погодилася б?
Це вже інше питання.
Привіт.
-Як ти? -Добре. А ти?
О, у мене тут олд-фешенд.
-Я в курсі. -Це від тебе?
Так.
Що п'єш?
Кокосовий ром з апельсиновим соком.
-Кокосовий ром? -Так.
Тобі 20 чи що?
Як тобі спілкуватися з молодшим хлопцем, який більш зрілий?
Сонце, це що? Ти приніс мені бджолу?
Сподіваюся, вона жовта. Твій улюблений колір.
Так, це правда.
Це так мило.
А камінь?
Це метаморфічний камінь.
Класний. Додам у колекцію.
-Буде улюблений предмет з неї. -Так!
Мабуть, доведеться зрізати до 30 нанограмів,
щоб під мікроскопом побачити, що це.
-Можемо разом. -Це завело б.
Так?
Ти з біса дивна.
Тобі пощастило, що ти мені подобаєшся.
Я крута знахідка, ясно?
Ти крута знахідка.
Думаю, так.
У мене є дещо дивне.
Я бавлюся в покемонів.
Так, це дивно.
Та жінки мене за це люблять.
Ото дурник.
-Хочеш серйозну тему? -Так. Звісно.
Добре. Яке твоє найбільше досягнення?
Обидва дипломи.
-Не знав, що у тебе їх два. -Еге ж.
Бакалавр геології.
І магістр менеджменту довкілля.
Я працювала паралельно з навчанням.
Менеджером у ресторані, де подавали пасту.
А середній бал усе одно вийшов 3.98 з чотирьох.
Класно.
Не думаю, що у нас схоже минуле.
Ні.
Але коли ми розмовляємо і жартуємо,
гумор у нас дуже схожий, тому ти мені дуже подобаєшся.
Яка у тебе в житті була найбільша травма?
Найбільша травма.
Колись я грав з друзями у баскетбол.
Це був восьмий чи дев'ятий клас.
Пригадую, дуже боліла спина.
-Не надав цьому уваги. -Так.
Боліла далі.
У школі був огляд на сколіоз, а вони:
«Мілтоне, твоєму хребту срака».
Хребет почав викривлятися.
Коли вигинається спина,
він надто тисне на внутрішні органи.
Органи почали відмовляти.
Сказали, у межах шести місяців потрібна операція.
Боже мій.
Пам'ятаю, як отямився в лікарняному ліжку.
Пам'ятаю, не міг рухатися.
Уяви, що тобі просвердлили хребет у 12 місцях
і вкрутили 12 шурупів.
Цей біль був…
Не хотів плакати перед батьками
чи сестрами, але…
Вони бачили, що сльози течуть. Я цього не визнавав.
Та я дуже вдячний за…
-Те, що живий? -Часом я думаю…
Що як знову щось буде зі спиною, мене паралізує
і буду прикутий до візка?
Знаєш що?
Хто мене полюбить?
Даси сказати?
Так.
Я буду з тобою.
Я все одно підтримаю і любитиму.
Я працьовита, знаєш.
Я не хочу, щоб це була робота.
Та ти не можеш цим керувати.
І ти будеш здоровий. Це ж лише…
щось, що ти уявив.
-Можна чесно? -Так.
Я знаю, що довго не проживу.
Не кажи так.
Слухай, я це знаю.
Це буквально статистичний аналіз.
Люди такого зросту,
як я,
живуть значно менше.
То…
Ти скажеш свій зріст?
Це неважливо.
Я хочу провести з тобою увесь свій час.
Я з тобою теж.
Я відчуваю, що закохуюся в тебе, це страшно.
Не кажи так. Я теж.
Це страшно, бо…
Я до такого не звик.
Дивно, еге ж?
Дивно. Так.
Але мені з тобою дуже комфортно.
Я починаю закохуватися в тебе і ти мені…
дуже подобаєшся.
Ти мені теж.
Я можу уявити з тобою решту свого життя.
А я — з тобою.
Я встану і обійму стіну.
Ти чуєш?
Годі бути такою дивною.
Я не дивна.
Я хочу тебе.
Я дуже тебе хочу.
204. 205.
Мамасіта.
-Ось і вона. -За веселу неділю.
-Обережно. -Усе добре. Не вперше.
-Добре. Є. -Ось так.
Допоможіть їй хтось.
Я відчуваю сильний зв'язок з Іззі,
тому, гадаю, я була вчора в шоці,
коли він сказав, що дуже переживає.
І я не певна,
що зможу його заспокоїти.
Я спробую,
бо хочу піти звідси з ним.
Тому я порвала з Крісом.
Я хочу показати Іззі…
що я повністю підтримую його.
Привіт.
Як ти?
Усе гаразд.
З чого почнемо?
Очевидно, мені до душі ти та ще дехто.
Розкажу, у чому між вами різниця.
Добре.
Ми зустрілися. Бах. Одразу зв'язок.
Але швидко пішли глибокі теми, це було круто.
Я знаю, що у нас емоційний зв'язок.
Ми розуміємо одне одного.
І дивно це казати,
але мені до душі, що у тебе є травми й страхи.
Певно, це тому, що у мене вони теж є.
Я знаю, ти не виставлятимеш мене дурнем.
І щоразу, як ми спілкуємося, це чудово.
А потім нізвідки
з'явилася вона.
Було дивно, вона не була одразу емоційна
чи дуже вразлива.
І божевільно те,
що вона мене знає…
дуже добре
крізь стіну.
Усе легко й весело.
Чорт.
Та ти розумієш, що у мене було те саме з Крісом?
Я нічого не знаю про тебе з Крісом.
Усе, як у вас зі Стейсі.
Ми з Крісом
говорили про все.
Я могла поїхати з ним.
Я точно знала б, яке у мене буде життя.
До деталей.
Знаю, як би він до мене ставився.
У нас було багато спільного.
Ми увесь час сміялися в кімнатах.
Та я в нього не закохувалася.
Якби я обрала його, це був би вибір зі страху.
З Крісом у мене усе повторилося б, як у інших стосунках,
коли я робила щось, що мало сенс,
і не страждала, бо не вкладалася серцем.
Чи почувалася я зручно з Крісом?
Сто відсотків.
Та я прийшла не за зручністю.
Я прийшла змінити шаблон.
І знайти когось, з ким буде такий зв'язок,
який неможливо пояснити.
Я не змирюся з малим.
Я знаю, як тобі страшно, і розумію, що у мене проблеми.
У всіх вони є.
Я знаю, та зараз усе добре.
Гадаю, нам було б разом дуже весело.
Мені більше сенсу має,
що ми про це розмовляємо,
ніж бавилися і веселилися б.
Ось як буде, коли будуть біди в житті.
Та як я казала на початку, хочу, щоб мене обрали за те, яка є,
і я обираю тебе.
Якщо я не піду звідси з тобою, а ти зі мною,
я до кінця життя думатиму про тебе в ключі:
«а що якби?»
Гадаю, ти відчуватимеш те саме.
Я знаю, що ти це зрозумієш найкраще,
але після заручин чи весілля,
у всьому має бути сенс.
То ти
пориваєш зі мною?
Так.
Добре. Я розумію.
Вибач.
І я бажаю тобі…
всього найкращого.
Я дуже розгублена
і просто шокована.
Знову я обрала когось емоційно недоступного.
І я почуваюся дуже дурною.
Їдеш додому?
Так, він зі мною порвав.
-Щойно? -Так.
Що сказав?
Не почувався у безпеці в стосунках.
Він злякався і зробив безпечний вибір.
Йому здається, що про неї він знає більше,
і якщо вона саме та,
то його проблем тут не буде.
Вони точно за місяць порвуть, тож…
Так, просто веселяться.
Не хочеш поговорити з Крісом?
Поговорю,
але відчуття, що я клала на наші стосунки увесь цей час.
Та він тобі дуже подобався?
Коли я вчора зайшла й дізналася,
як Кріс погано переживає розрив,
я подумала, що могла вчинити неправильно.
-Так. -Бо Іззі не певний.
-Кріс плаче через наш розрив. -Так.
Тож я думаю, кому насправді не байдуже.
І я сказала Іззі,
що з Крісом почувалася безпечніше.
Може, я не обрала його, бо з ним безпечніше й нудніше?
-Я хотіла, щоб мене любили таку, яка я є. -Знаю, сестро.
-Так, мала. -Боже мій.
Це чудово.
Це так мило.
Як ти?
Чудово. А ти?
Мені так добре. Так сюди хотіла.
Зараз у мене найясніший розум за весь час.
Ти не уявляєш, як я чекав на це побачення.
-Так? -І розслабся.
Стільки драми…
Так?
…що тут була…
-Боже. -Господи.
Смачно.
-Ти вже їси? Погнали. -Вибач.
Тож ми з Джоні не закінчили на хорошій ноті.
-Ого. -Почувався жахливо.
Не брехатиму, було паскудно.
Бо у мене були до неї почуття.
Це капець,
та я не лізтиму й не судитиму.
Я не була на її місці
і не питала про її почуття.
Їй самій із цим розбиратися.
Не знаю. З тобою
усе дуже легко. Відчувається, що так має бути.
І якщо я вже візьму відповідальність на решту життя
і зроблю комусь пропозицію,
то лише так.
Так.
Дуже бентежно…
відчувати таке до тебе
і щиро про тебе турбуватися.
Просто дико.
Я такий радий.
Навіть хлопцям казав, що не думаю, що колись була така дівчина,
яка мене так би любила й розуміла.
Це, бляха, неймовірно.
Якщо спробувати описати, це як
знайти перше кохання.
Невинне, запаморочливе, захопливе,
просто кохання.
Що думаєш про слово на літеру К?
Воно у мене на думці.
Радше
я знала, що закохуюся в тебе і…
і твої слова штовхають мене в напрямку того,
щоб змогти це сказати.
Я знаю, де я.
І знаю, що зможу тобі це донести,
коли настане час.
Не пам'ятаю, коли востаннє кликала когось хлопцем.
Понад чотири роки тому.
Я зустрічалася.
Довго зустрічалася з хлопцями…
І якби я не казала їм, що кохаю їх…
Я далі так роблю.
Постійно це роблю, а тоді задихаюся.
У мене тіло погано підлаштоване для такої емоційності.
Ти ще з нами?
Малий ще бореться.
-То як, хоче з тобою поговорити? -Так.
Але це дуже дивно.
Не весело бути запаскою.
Мій друг Іззі мені це решту життя не забуде.
Та ну, друже. Ні.
-Не думай про це так. -Точно не так.
Суть у тому, хто в кінці підходитиме. Нехай пливе за течією.
Розкажи їй, як почуваєшся.
-Треба в собі розібратися. -Еге ж.
Якщо чесно, це дуже дивно.
Просто американські гірки.
Ми з Іззі сьогодні нап'ємося.
У мене в голові стільки думок про Джоні.
Мозок каже, що не варто навіть слухати,
йти туди, говорити з нею.
Але серце й нутро досі раді з нею поговорити,
хай що ми обговорюватимемо.
Я просто хочу щастя й шлюбу з коханою людиною.
Слідуй за інтуїцією. Слухай серце. Що правильно.
Може, вона справді шкодує.
Часом, другий вибір — те, що треба.
Привіт.
Як справи?
Це був жахливий ранок.
Мені шкода.
Не знаю, скільки ти там чув.
-Іззі мене кинув. -Еге ж.
Та я хотіла обговорити те, що було між нами.
Бо…
Я думаю, що трохи загналася.
Ще хочу чогось з тобою.
Ти маєш бути настільки чесна, наскільки можливо.
Учора, коли я з тобою порвала,
чула, що ти дуже емоційно це пережив.
Так, було важко.
Тоді я подумала:
«Бляха, йому не все одно».
Звісно, не все одно.
Зрештою, обдумуючи це все знову,
я цікавлюся, чи я…
повторила шаблон з Іззі.
Бо я западаю на людей, які…
емоційно недоступні.
У мене ніколи не було безпечних стосунків.
Ти готова змінюватися?
Так, це я й кажу.
Ти — безпечний вибір,
бо кажеш те, що мені треба чути, а від цього почуваюся в безпеці.
Але це менш захопливо.
Для мене…
Я дуже емоційно відреагував на нещодавні події.
Так.
Я радію щоразу, як чую твій голос.
І мені боляче чути,
що я для тебе не захопливий.
Ні, усе не так…
Я не хочу бути запасним аеродромом,
я хочу бути тим, хто захоплює тебе щодня.
Хочу бути коханням усього твого життя. Твоїм найкращим другом.
Я хочу знати, що людина, у яку я закоханий, на 100% хоче бути зі мною.
Мені з тобою найвеселіше.
Я з тобою сміялася найбільше.
Мені з тобою було безпечніше.
Тому я тут.
Навіщо ти так зі мною?
Боже, Джоні, нащо так робити?
Я знаю, я облажалася.
Я облажалася.
Ти мила з набитим ротом.
Вибач, це, певно, огидно.
Я хочу бути з тобою.
Я просто хочу…
Я хочу… тебе.
Ми готові до заручин?
Я знаю тебе і довіряю тобі,
і я дбаю про тебе
як ніколи…
як ніколи раніше.
Мені треба подумати.
-То як? Добре? -Досі не маю уявлення.
-Ще складніше. -Чорт.
Тяжко на голову, так?
Так.
Про що ти думаєш?
Не хочу, щоб тобі було незручно.
Мені не буде. Не знаю, чи варто тобі усе казати.
-Кажи. Дорослий хлопчик. -Так. І час обмежений.
Я скажу.
Вона сказала, що уся суть для неї була
спробувати щось нове, а до цього у неї були лише
безпечні стосунки, та ніколи не закохувалася.
Тож з тобою вона себе не бачила.
Ось так.
Сказала буквально те саме, та навпаки.
-Дурний знак. -Справді?
Мені сказала, що з тобою краще,
бо я безпечний варіант, а вона не звикла до такого.
Звикла до веселощів, а не безпеки.
Що безпеки раніше не було.
-Раніше не було? -Раніше не було.
А тепер ти кажеш протилежне. Це погано.
У тому й річ. Вона сказала, що з Крісом класно,
ви увесь час смієтеся,
що вона може уявити життя з тобою і воно буде безпечне,
а вона ніколи не ризикує, тому не хоче.
Мені казала зовсім протилежне.
Я тобі не заздрю
Любов сліпа.
У правому кутку у нас —
Лідія. У найкращому кутку…
Ти сильна. За секунду впораєшся. Готова?
Один, два, три.
Чорт!
Лідіє! Я в тобі розчарована!
Я сама в собі розчарована.
-Я знаю, хто у вас усіх номери один. -Ні.
Це заспокоює.
Лідія. А у тебе — Міріам.
-Я ще визначаюся. -Хто Міріам така? Геолог?
Думаєш, можеш зробити пропозицію?
Чи є думка,
що не можеш одружитися й провести з нею решту життя.
-Ти не мусиш освідчуватися. -Так. 100%.
Поговоріть на важливі теми,
перш ніж втягувати в це чиїсь емоції.
-Я це не обговорюю. -Не треба дивакуватості.
-Не замахуйте питаннями. -Маєш рацію.
-Маєш рацію. Ми припинимо. -Дякую.
-Боже мій. -Я закохана.
-Ти закохана? -Я закохана.
Справді?
Ти закохана?
Так, закохана.
Він мені так підходить. Обожнюю цього ботана.
Сподіваюся, ви обоє щасливі.
Я теж. Мене ніколи не любили просто за те, хто я.
Мене ніколи так не любили.
Що, як я йому не сподобаюся?
Що в тобі може не сподобатися? Ти гаряча мамасіта.
Знаю, просто страшно. Це ж інакше.
-Та знаю. -Сподіваюся, інакше в хорошому сенсі.
-Так. -Бо я в нього закохуюся.
Сказав, що не бачить майбутнього без мене.
Ого. Він так сказав?
Чорт.
У мене від нього серце вискакує, Боже.
Ого.
Мені страшно.
Мені робили боляче. Не хочу, щоб це повторилося.
Не повториться.
-Не хочу ще раз. Страшно. -Та не буде.
Мені так страшно.
Усе буде добре.
-Здоров. -Хай щастить.
-Щасти. -Розважтеся.
-Привіт. -Доброго ранку.
Доброго ранку.
Бачу твій подарунок.
Це щоденник.
Гадаю, чудово підійде,
щоб записувати ідеї, думки.
А на перших двох сторінках —
невеликий вірш для тебе.
-Хочеш, щоб зачитала вголос? -Так, можеш.
Добре.
Заходжу нервовий, чую твій голос
Називаєш на ім'я, ти мій вибір
Тепер я в захваті, втрачаю контроль
Ти знищуєш страх, прибираєш шум
Твоє кохання багате, а я бідний
Ти відкриваєшся, я знову певний
Думаю про тебе, засинаю
Як почуватимемося, коли зустрінемося?
Ти моя королева, моя Аалі
Я послабив захист, стрибнімо ж
Уче.
-Класно. -Подобається?
Дуже. Дякую.
Прошу.
У мене серце калатає. Я те саме відчуваю до тебе.
Мені дуже страшно, та не думаю, що змогла б так із кимось іншим.
Так.
Звучить надто добре, щоб бути правдою.
Я відчуваю, що боюся…
Просто дуже боюся.
Не хочу, щоб мені зробили боляче. Розумієш?
Відкриватися комусь дуже страшно.
-Тож… -Так.
Але я довіряю тобі серцем.
Знаю, що ти принаймні будеш чесним і прямим зі мною,
хай там що.
І…
-Так. -Це мене заспокоює.
Тож, до речі про довіру й щирість,
я маю тобі дещо сказати.
Добре.
Я не був із тобою повністю щирим.
Одне з побачень у перший день…
Я зайшов у кімнату…
і…
була дівчина, з якою я раніше зустрічався.
І…
Це Лідія.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник