Чудовий хід.
Забивай! Чотири мішечки!
ЖИТЛО ЧОЛОВІКІВ
Краще бути вбитим акулою чи алігатором?
-Акулою. -Акулою, так.
-Віє холодом від цього. -Ага.
Краще б мене алігатор загриз.
-Знаєш… -Ти такий…
Акула мене зцапає, затягне під воду, утопить.
-До біса ящерів. Я ящірці не програю. -Пародія на динозавра.
Чорт! Та вона божевільна!
Рене, а як називається ситуація,
коли старигань хоче закадрити молоденьку?
СТЕЙСІ, 33
Назв багато.
-Гаразд, Скотт Дісік і мала, якій 19? -Ага.
Хижак?
ТЕЙЛОР, 25
-Ні. -Авжеж. Думай ще.
Три слова. Не кажи першого.
Два інших — «за татуся».
ШОНДРА, 30
-Вийти за татуся! -Вийти. Так!
-Вийти за татуся. -Що ти сказала?
-Вийти за татуся. Так. -«Вийти»?
-Що сказала? -Думала «вбити».
-Ні! Вийти. -Я сказала: «вбити»!
Думала: «Вбити за татуся».
-Та вийти! -Так.
Вийти. Типу заміж вийти за нього!
ЛЮБОВ СЛІПА
Пішли!
-Щасти вам, дівчата! -Бувайте!
Боже мій.
Коло надувне з блискітками маєш?
Щоб безпечно плавати?
-Ні. -Побавимося хула-хупом?
-Хула-хупом? -Ага.
У мене його немає.
Мінібар відривав? Холодильник?
-Чи відкривав мінібар? -Ага.
-У тебе є холодильник? -Так. У тебе немає?
Якого чорта…
Ні, наче немає.
-Ні. -Немає?
-Ні. У тебе є мінібар? -Так, у мене є.
Господи! Є в мене той ящик з льодом.
Я на нього й не дивився. На ньому напій і пиво були.
Боже мій!
Тепер бачу. Я не помітив.
Гарний був день?
-Такий собі. -Чому?
Не знаю. Усе не відповідає моїм очікуванням, тож…
Зараз ти зі мною. Точно час добре проведеш.
Іззі зі мною порвав.
ЛІДІЯ, 30 ГЕОЛОГИНЯ
Це відстій. Жах повний.
Причини він не сказав,
але я маю зібратися,
розслабитися і йти далі.
У мене вчора був дуже важкий день.
Скажу тобі чесно.
Людина, з якою в мене був сильний зв'язок… Він порвав зі мною,
а я цього не очікувала.
І в один момент я…
Можеш розповідати. Я не проти.
Ми ж ще не розповідали про свої вразливі місця?
Ти розповідала. Але, гадаю, я тобі настільки ще не відкрився.
І я це відчуваю.
Мені шкода. Просто мені
важко говорити про свої вразливі місця, але сьогодні можу спробувати.
Можна з тобою поговорити?
-Перепрошую? -По-справжньому поговорити?
Так, звісно.
Що таке?
Я так хочу, щоб мене любили такою, яка я є.
Так, звісно.
І я хочу…
Хочу, щоб мене бачили такою, як я є, цінували й любили ті, про кого я піклуюся.
Я така запальна, щира, сповнена любові, але так…
Я так хочу, щоб мене кохали.
Ти точно гідна любові. Ти…
Я знаю, що гідна. Просто я… Не знаю.
Усе гаразд.
Я думаю, що ти чудова людина.
Я думав про тебе вчора ввечері
й зрозумів, що хочу й сподіваюся знову з тобою поговорити.
Справді?
Так. Скажу чесно. З тобою в мене найміцніший зв'язок.
З тобою я найбільше хочу поговорити.
Я і з іншими дівчатами хотів би поговорити, але…
Щодня думаю: «Надіюся, поговорю ще з Лідією».
Гадаю, ти будеш чудовою матір'ю.
Коли ми… Якби я вирішив, що час стати батьком.
Ти дуже заглиблена в емоційну складову. Ти розумієш свої емоції
набагато краще за мене.
Чому ти так хочеш відкриватися перед іншими?
Я завжди хотів би так робити.
Але я не знаю, як почати.
Ти зараз бачиш мене такою, як я є,
я така з усіма. Я не надягаю фальшиву маску. Не…
Я не змінююся поруч із різними людьми, я поводжуся однаково в різному оточенні.
І це емоційно виснажує.
Мені можуть зробити боляче. Як і сталося вчора,
але…
Так…
Я ні про що не шкодую, бо я була собою.
І я маю повністю любити цю свою особливість.
Я її приймаю, не буду змінюватися, бо я не маю вибачатися за свою сутність.
Класно. Це — те, що мене в тобі зацікавило,
ти справді…
Ти дуже добре знаєш саму себе,
ти дуже відверта й смілива.
Коли я кудись іду, то всі очікують нетипової для мене поведінки.
Це все — маска.
Розповідай, Мілтоне.
Мої батьки були дуже суворими в дитинстві,
я ріс не дуже щасливою дитиною.
Життя так собі було.
Я народився на Гаваях, але довго жив у Японії.
Було дуже важко ходити до школи.
У мене були погані оцінки. Щодня мені здавалося, що я просто дурень.
А потім…
Якраз перед старшою школою я переїхав сюди,
у мене були чудові оцінки,
я вступив до коледжу
одразу зі школи на передостанній курс.
Коли я закінчив школу, то вже мав диплом юриста.
У дитинстві я багато про що думав.
Про речі, які не мав би тоді думати.
Це й змусило тебе подорослішати.
Так, я це відчув на собі.
Але я не такий сміливий і впевнений, як думають інші.
Гадаю, я веселий.
Я часто жартую, бо…
Жарти — це своєрідний щит
Так.
Я тримаю все всередині.
Але це дуже погано, милий.
Така в мене погана звичка.
Але я не знаю. Мені здається, що мало хто
може побачити мене за цими щитами.
Це сумно, Мілтоне.
Чомусь ніхто не дає інструкції до життя. А життя — штука складна. Дуже.
Дякую, що розповів це мені. Я дуже вдячна.
Боже. Так хочу тебе обійняти.
Знаю, і я тебе. Ця розмова мені дуже допомогла.
-Неважливо, що стається… -Як саме?
Учора ввечері я думав, що хочу бути відвертішим з тобою.
Я теж хочу тобі відкритися. Розумієш? Не думаю, що я достатньо відверта.
Думаю, це все через вік.
Якби я міг прожити це все знову…
-Так? -Я б дівчатам не казав про свій вік.
Так, краще б я не знала.
-Змогла б вийти за мене? -Сьогодні зрозуміла, що так.
Учора так не думала. Сьогодні…
Учора — ні? Отакої.
А чому сьогодні?
Тому що ти мені відкрився,
і я відчула дещо, навіть не бачивши тебе.
Раніше я такого не відчувала.
Не передумаєш через мій вік?
Ні, не передумаю через твій вік.
Обіцяю. Як тобі таке?
Ти мені дуже подобаєшся, Лідіє.
Не знаю. Мене це трохи лякає, бо ти ще та злючка.
-Тож я… -Гадаєш, упораєшся з цим?
Секунду, переді мною тут окуляри, я вдягну.
Сьогодні я почуваюся впевненіше.
Чудово.
Боже мій.
Чорт! Бляха!
-Я… -Пролила напій на себе?
Я просто…
Гаразд. До цього в тебе побачення тривали по чотири години?
-У реальному світі? -Ага.
О ні.
Стільки всього, що може відволікати, а тут нас замкнули одне з одним.
-Так. -Гаразд.
У мене є кілька питань,
я ще їх не запитувала, але хотіла б.
Мені з тобою затишно. Тож…
Що тебе цікавить?
Розкажи мені про своє дитинство.
-Вибач. -Нічого. Не треба вибачатися.
-Ненавиджу плакати. -Усе гаразд.
Іноді краще вивільнити все.
Коли я ріс, моя мама була дуже сердитою.
Зараз я її люблю, та й зазвичай не говорю погане про інших.
До мене вона ставилася нормально,
але виміщала злість на моїх сестрах.
Заходила до них у кімнату,
будила їх і трощила все.
А тоді
йшла на роботу.
Спершу я був замалий, щоб щось зробити.
Але коли вона йшла, я ішов до них і намагався їх заспокоїти.
Чому вона була така зла, чи ти не знаєш?
Гадаю, це через…
їхні з татом стосунки.
Це відбувалося частково через надмірну опіку, бо вона не хотіла,
щоб мої сестри потім жили так, як вона.
Не думаю, що вона обрала правильну тактику.
Звісно.
Я і уявити не можу.
Ти дуже сильний.
І чудовий брат.
Стараюся.
Зараз уже краще, але раніше вона була справжнім кошмаром.
Жахливо, що я так на неї злився через те все.
Гадаєш, і досі злишся?
Ні.
Розумієш, вона насправді дуже мила.
Добре. Може, зараз вона щасливіша, а тому й змогла стати кращою.
Не знаю. Я ж з нею не знайома.
Поки. Поки що не знайома.
Наші батьки помиляються.
Вони теж люди.
Ми можемо лише
спостерігати й учитися на помилках. Просто не переймати їхні погані сторони.
-Так. -Розумієш?
Мені ще ніколи не було так легко
комусь відкритися, говорити відверто,
як зараз з тобою.
Цього я нікому ніколи не казав.
Шкодуєш, що комусь чогось не сказала?
Що я люблю тебе.
-Так. Шкодувала б, якби не сказала. -Я мав сказати те саме.
І я тебе люблю.
-Боже. Зараз розплачуся! -Ти мене вже довела до сліз.
Не знала, чи захочеш залишитися.
-Чому? -Не знаю.
Хвилювалася, що не захочеш.
-Треба трошки часу. -Знаю.
-Звісно, це страшно. -Знаю.
-Але в хорошому сенсі. -Так.
-Я люблю тебе. -І я тебе.
Гаразд. Бувай, солоденький.
Бувай, мила!
Боже мій.
ЖИТЛО ЖІНОК
Ми з Уче маємо знайти компроміс.
АЛІЯ, 28
-Здалося, що він мене засуджує. -Почути таке від когось — просто шок.
Іноді потрібен час, щоб охолонути й все обдумати.
Він надто розумний, щоб не розуміти. Усе, що він зараз робить,
мало вплинути на попередні стосунки. Його минуле не визначає твоєї сутності.
Саме так.
-Він має це пропрацювати. -Так.
-Він не може дозволяти… -Так.
Він не має бути пихатим. Нарцисом.
Не має вважати, що кращий за тебе.
-Він сам знає. Він — адвокат. -Так.
У нього свій бізнес, кар'єра,
а цей вилупок… Ми будемо боротися.
Знаю, це важко, але зберігай спокій, упевнись, що така хрінь не повториться.
УЧЕ, 33 АДВОКАТ
Привіт.
Привіт, Уче.
Це Алія.
Я знаю.
Знаєш, я хочу стосунків та шлюбу,
де я зможу розповісти будь-що, і щоб мене не засуджували.
А мені здалося, що ти мене за це засуджуєш.
Типу: «Два роки тому — це не так і давно.
Звідки мені знати, що ти більше цього не зробиш?»
Мені здалося, що я не гідна бути з тобою.
Я таке казав?
Казав: «Звідки мені знати, що ти більше цього не зробиш?»
Так.
Гаразд,
якщо я так сказав, то вибач, бо я не це мав на увазі.
У всіх є минуле, і всі роблять помилки.
Гадаю, просто мене це сильно здивувало.
Зрозуміло, що ти здивувався, це була несподіванка.
Просто, знаєш…
Як я маю тепер бути відвертою, розповідати тобі щось нове про себе?
Просто
я не хочу, щоб ти мене засуджував за те,
що я зробила два з половиною роки тому.
Бо якби ти мені таке сказав, то я б не…
Я б не… Я знаю, що так би не відреагувала.
Вибач мені за це. Мені шкода.
Як гадаєш, якби ми продовжили стосунки,
заручилися, одружилися, у нас не було б таких суперечок?
Знаю, що були б.
Отже, Аліє,
я так відреагував,
бо в минулому мені було важко
довіряти людям,
я зустрічався з людиною, яка мені брехала.
Гадаю, це більше
моя проблема, а не твоя.
Ти мені небайдужа, і, гадаю, це почуття
мене трохи лякає.
Так. Мене теж.
Гадаю, я так реагую саме тому,
що це мене лякає.
Я намагаюся зрозуміти, що ж не так,
навіть коли все гаразд.
Я мав би зрозуміти,
що те, що ти мені це розповіла, —
це дуже добре.
Факт того, що ти досі хочеш відкритися,
розказати мені це,
хоча й знала, що я негативно на це відреагую.
Так. Це було нелегко.
Я знаю, Аліє.
Я розумію,
що якщо я хочу, щоб хтось був чесним,
то маю створити для цього умови,
у яких людині буде комфортно розповісти правду.
Так…
Ти для мене важлива, я приймаю тебе такою, як ти є,
і ти мені подобаєшся.
Вибач, що через мене ти так почувалася.
Дякую. Дякую за ці слова.
Пробачиш?
Так.
Звісно.
Я радий.
Допоки ти будеш чесною зі мною,
я прийму будь-який факт про твоє життя.
Це я тобі обіцяю.
Не хочу тебе втратити, Аліє.
І я не хочу тебе втратити.
Мені так само страшно, як і тобі.
І…
У мене теж проблеми з довірою.
Я пройшла через те, що й ти. Ми обоє маємо…
Маємо домовитися, що не можна відштовхувати одне одного.
Я не дам тобі приводу для недовіри.
Справді.
Дякую за це.
То ти досі моя дівчина?
Так.
А ти знаєш, що сказати, Уче.
Гадаю, це поезія так на тебе впливає.
Щасти, хлопці!
А тут ніби весело.
Діджею, номер чотири.
-Я сіла на шпагат. -Так!
Так сексуально.
Уно, дос, трес. Бам.
-Отак! У кляту лунку. -Влучила? Точно?
-Точно! -Камера не збреше.
Побачення в таких модулях — це унікально. Вони дають нові сили.
-Я впорався! -Так?
-Присягаюся! -Брехун!
Я вперше за день забив.
Мені так весело з Іззі.
Він завжди грає в ігри.
Що ти п'єш?
Горілку.
Напийся перед моєю, бляха, перемогою. Ага?
Ігри продовжують молодість, як і ботокс.
Чому я так поводжуся?
З тобою я можу бути самим собою, на розслабусі.
Так. Іззі на розслабусі.
Нам комфортно одне з одним, але й запал не зникає.
Запал ще той. Не втрачай його.
-Продемонструєш мені. -От зустрілися б…
-Що? -Це було б неймовірно.
Чому ти смієшся і речення закінчити не можеш?
-Це пробуджує цікавість. -Уже голою мене уявляєш.
Я вже на другий день уявляв.
-Ага. -Так. Звісно ж.
У тебе такий сексуальний голос. Це ж просто божевілля.
Чому ж мені цікаво, яка ти?
Протримаєшся і надалі?
Зможеш?
Звісно.
Можеш хоча б спробувати.
Та ні, я зможу.
Буду з тобою, бляха, відвертим.
Я просто уявляю своє майбутнє з новими знайомствами.
І мені важко цю хрінь до купи зв'язати. Голова розривається.
З тобою я не хвилююся про те, про що мав би.
Про фінансову та психологічну стабільність.
Ти, схоже, знаєш, чого хочеш.
І це збиває з пантелику — ти не вразлива. З іншими я говорю на серйозніші теми.
А з тобою просто…
Просто насолоджуюся моментом. Просто…
Гадаю, звучить це набагато веселіше, але це лише моя думка.
Зрештою ж ти шукаєш людину,
з якою хочеш провести решту життя.
І, звісно, я не змогла б прожити життя з тим, з ким не могла б повеселитися.
У мене від тебе метелики в животі.
Не скажу, що я не вмію говорити про свої вразливі сторони.
Я обіцяю тобі, що я старатимусь, коли розповідатиму про це.
Я ніколи не лажала. І я не хочу, щоб ти
порівнював мене з іншими, думав, що їм легко про це говорити,
думав: «Ти мені подобаєшся. Ти найкраща».
Я знаю, чого хочу, і мені насрати,
якщо комусь там іще ти подобаєшся.
Ніколи мені не було так важко обрати серед двох людей.
Зі Стейсі все так просто.
Але Джоні мені небайдужа, і я маю до неї почуття.
Мені обидві подобаються
з різних причин. Це важко.
ЖИТЛО ЖІНОК
Моя мова кохання — спільний сон.
Я така: «Може, приляжемо на хвилинку?» Кохання ще те.
-Та я справді про звичайний сон. -Чекай, ти на сьогодні все?
Ні, ще два побачення. Я просто…
Хвилююся.
Так.
ЖИТЛО ЧОЛОВІКІВ
Джоні чудова.
-Справді? -Говориш з моєю фавориткою?
Зміг би з нею одружитися?
Наші погляди збігаються, вона була б чудовою дружиною.
Оце серйозно.
У реальному світі
«шлюб» — не тема для першого побачення.
-Щоб кожен день був кращим. -Кращим!
Але тут швидко з людиною зближуєшся.
З початку експерименту
мені дуже подобається проводити час із Джоні,
між нами пробігла іскра, сформувався зв'язок,
який неможливо описати.
Модулі відчинено!
Гадаю, моя дружина може зараз бути
за десять метрів від мене.
-У нас тут спа. -Слава Богу, це твій голос.
Маю взуття зняти.
-Так. Це… -Я на підборах.
Я ніколи не був у спа.
-Ніколи? -Ніколи.
Грязьова маска!
Я і не знав, що таке існує. А нащо ті штуки позаду?
Я намагаюся уявити.
Та що ти робиш?
Я наче людина-«Capri-Sun».
І з яким смаком?
Фруктовий пунш?
Я зараз впісяюся!
Припини!
Я аж пирхнула. Вибач.
Ти мене смішиш.
Я радий. Люблю твій сміх.
Знаю, любиш настільні ігри.
Коли вся наша сім'я збирається,
то десь 20 з нас завжди грає у гру «Знаменитість».
І є ті, які дуже погано грають.
Тому ми весь час сміялися з них.
Я б туди прекрасно вписалася.
Я вже уявляю, як ти сидиш з нами на дивані й смієшся з усіх.
Як мило.
Це не… Чому все, що я кажу, миле?
-Це класно. Цього я і хочу. -Ну я…
Хочу, щоб ти уявляв, як я граю в настільні ігри з твоєю родиною.
Це мило.
Я і уявляю. Ти б чудово вписалася.
Мені було важко знайти того, хто був би одночасно веселим,
але також
чутливим і відповідальним,
хорошим партнером.
Надіюся, я відповідатиму всім критеріям.
Я вже казав, що ти — ідеальна картина того, що я шукаю.
Я можу уявити себе поруч з тобою.
Ось що скажу. Я постійно посміхаюся, відколи зайшов сюди.
Усі ці емоції через тебе.
Як мило.
Я тебе кохаю, типу…
Я вже бачу наше весілля.
Надіюся, що проживемо разом років 70.
Я легко можу
уявити наше спільне майбутнє.
Кріс мені подобається.
З ним завжди легко.
З ним усе дуже логічно.
Я уявляю спільне майбутнє.
Уявляю, як би склалося наше життя,
але я, ніби п'ятикласниця, закохана в Іззі.
Не пам'ятаю, коли так закохувалася.
Як тебе виховували?
Дуже суворо, відсторонено…
Моя сім'я — Свідки Єгови. Мене обмежували, багато чого не дозволяли.
Свідкам Єгови заборонено брати участь у змаганнях. Я таємно грав у бейсбол.
Ми не відзначали свята.
У нас не було сімейних традицій чи чогось подібного.
Ви взагалі нічого не святкували?
Нічого. Це, бляха, відстій.
Пам'ятаю, як у початковій школі,
коли в нас проводили святкування Різдва, Дня закоханих,
то мене або забирали раніше зі школи,
або я сидів у класі сам і дивився фільм.
Чекай, тебе спеціально відділяли від інших через релігію?
-Так. -Чорт.
-Пам'ятаю… -Як сумно.
Був Великдень. Сусіди у нас спілкувалися. Море дітей.
І один хлопчик сказав: «Моя сім'я святкуватиме Великдень.
Ходи до нас. Ми яйця шукатимемо».
Я подумав: «Круто».
Вони були такі милі. Мені дали мішок,
я ходив, шукав яйця, а тоді раптом побачив тата за огорожею.
-Так… -Пам'ятаю, він був дуже злий.
Він мене звідти випер
і так і не пояснив причини.
І коли це сталося, то я подумав: «Я маю піти. Я в цій релігії не лишуся».
І я пішов до двоюрідного брата.
Я шокований. І не віриться, що я тобі це розповідаю.
Я нікому про це не розповідаю.
Я відкрився, розповів йому все.
І раптом він мене спинив.
І він каже: «Ти знаєш, що це не твій справжній батько?»
Я подумав:
«Що?»
Я просто офігів.
-Ти цього не знав? -Не знав.
Пам'ятаю, у мене очі на лоба полізли.
-Так. -Я був таким розгубленим.
Так.
Це відстій, було відчуття, що мені немає до кого звернутися.
Чекай, а зараз ти — Свідок Єгови?
-Аж ніяк. -Гаразд.
У 2018-му я вперше поставив ялинку на Різдво.
І лишив її аж до квітня чи травня.
Ага.
Я так хочу розділити сімейні традиції моєї половинки.
Я так сильно хочу бути частинкою цього, адже в мене такого не було.
Наступного разу кличу до себе в сім'ю.
-Ти мені так подобаєшся. -Так.
Оскільки ти була заміжня, а я був заручений,
то я хочу, щоб ти була впевнена у виборі.
Так.
Я хочу, щоб ти познайомилася з іншими хлопцями…
Так.
…заглибилася, дослідила почуття.
І якщо ти захочеш бути зі мною, я буду лише радий.
Так.
-Питання. -Так.
Чи бачиш ти себе зі мною на дану мить?
Я не хочу чути імен чи конкретики.
Я хочу дізнатися, скільки ще хлопців з тобою.
Гаразд. Скажу, що зараз я вибудовую зв'язки, але…
Ти — другий за сьогодні.
З першим я чудово ладнаю,
але я… Гадаю, це просто дружба.
-Так. -Бо ти мені дуже подобаєшся.
Але…
З тобою я більше покладалася на емоції, а не на логіку.
Але тепер мій вибір збігається емоційно й логічно.
Згоден. Так.
Я знаю, що є хлопці, яким ти подобаєшся.
Мені потрібна чуттєва людина. Хочу, щоб ти сказала: «Бляха, та я тебе хочу».
Я тут для цього.
Мій вибір — ти.
Ти знаєш.
Тейлор прийшла, і мені знесло дах.
Знаю, вона — та сама.
Любить мене таким, як я є.
Це прекрасне відчуття, і я не хочу його втрачати.
Зніми зубами обидві шкарпетки.
Хотів би я це побачити.
Ось так.
Майже!
Я зняла!
Люблю свята. Хочеш однакові піжами на Різдво?
Так.
А ти б хотів?
Звісно.
Моя мама досі хоче, щоб я Санті на коліна сідала.
Для мене це завжди було дивно. Я така: «Привіт!» А він: «Що ти хочеш на Різдво?»
Кажу: «Чоловіка. Хлопця, якщо можна».
Одягнуся, як Санта, сядеш мені на коліна.
Чудово.
-Привіт. -Привіт. Ти як?
-Привіт, милий! -Привіт, мила.
Як справи?
Усе гаразд. Уже обідала?
Раніше поїла. Рол і брауні.
-Сумувала за тобою. -Я теж.
Тейлор…
З того моменту, як ти зайшла в модуль,
я зрозумів, що в тобі є щось особливе.
Тоді я не розумів, що саме особливого,
але дні минали, ми довше розмовляли,
і я зрозумів, що бути з тобою — моя доля.
Ти така мила,
така щира, ти — найпрекрасніша жінка, яку я зустрічав.
Саме це я і шукав усе своє життя,
але ніяк не міг знайти.
До цього моменту.
Люблю тебе, мила.
Тейлор МакКінзі-Ру,
ти вийдеш за мене?
Так!
Я так тебе люблю.
І я тебе.
Це було так мило.
-Я б так хотіла тебе обійняти. -Знаю. І я тебе.
-Люблю тебе. -І я тебе люблю.
Боже, я просто шокована.
Я так хочу провести все своє життя з тобою.
Я теж.
Ти… Я молилася знайти саме тебе.
-Чуєш? -Так.
Люблю тебе, любитиму вічно.
Я теж любитиму тебе вічно.
-Дала тобі камінь? -І що це?
-Не знаю, мусковіт чи типу того. -Думаєш, мусковіт?
Через колір мені здається, що це біотит.
Так, купив квіти. Білі ромашки. Невеличкий подарунок, красивий жест.
Гадаю, я бачу своє майбутнє з Джоні, Уявляю щасливий, чудовий шлюб.
Щоранку я прокидаюся і чекаю розмови з нею.
Я прийшов знайти дружину, одружитися.
Хочу знайти найкращого друга на все життя.
Ти зрозумієш це за відчуттям. І я впевнений, що це Джоні.
Отакої. Привіт?
Як справи?
У мене все добре.
Радий чути.
Лише добре й усе?
Мені з тобою дуже легко.
Ти мені дуже подобаєшся.
З тобою все чудово складається.
Мені треба було
подумати про теперішню ситуацію.
І на емоційному рівні я відчуваю,
що в мене сильніший зв'язок з іншим хлопцем.
Я не можу більше розриватися між вами двома.
Я поважаю твій вибір.
Хочу, щоб ти знала, що мені було приємно
проводити час разом.
Я вважаю, що ти справді неймовірна й чудова людина.
Я думаю про тебе те саме.
І мені шкода…
Не треба вибачатися. Усе гаразд.
Шкода, що в нас так усе закінчилося.
Мені теж дуже неприємно.
Але я сподіваюся,
що ти знайдеш те, що тут шукаєш.
Що ж…
щасти тобі.
А ти не маєш…
Можеш іти. Дякую.
Добре. Гаразд.
Бувай, Крісе.
Я був упевнений
в людині, якій я хотів освідчитися.
І це була Джоні.
Я справді думав, що з Джоні я зможу почати нове життя.
Я просто хочу знайти того, хто мене любитиме мене справжнього.
Жахливо розуміти, що ти для неї недостатньо хороший.
Я ніби втратив найкращого друга.
Я могла уявити наше спільне майбутнє.
З ним усе логічно й просто,
але в мене сильніший емоційний зв'язок з іншим хлопцем.
Це важко. Нелегко через таке проходити.
Просто…
Мені шкода.
Усе гаразд, мила, пам'ятай, що це на краще для тебе.
ЖИТЛО ЧОЛОВІКІВ
Усе гаразд?
Хочеш випити?
-Мені шкода. -Ну ж бо.
Чорт.
Я цього не очікував.
А тепер сиджу й плачу, як сраний дурень.
Якби знала, то зрозуміла б. Не звинувачую її.
Так.
Добре, є.
-Бувайте! -Повеселіться.
Агов!
Кільце б на той пальчик!
Гаразд?
-Привіт! -Привіт, як справи?
Добре. Тож…
Я не знаю, чи казати тобі це.
Кажи.
Я сьогодні порвала з другим у списку хлопцем.
Так, я чув про це. Звісно, сам я цього не бачив.
Так. Чекай, ти про що?
Чого не бачив? Він засмутився?
Чорт.
Так.
Так, я думала, що все легше пройде.
-Це, бляха, важко. -Він був дуже добрим.
Він справді щирий.
Я знаю. Тому він мені й сподобався.
Я з ним порвала, а тепер дізнаюся, що йому було так погано,
це так важко.
У тебе добре серце. І я це бачу.
Пам'ятай, що ти на першому місці.
Я знаю.
Можливо, це рішення на все життя.
Я знаю.
У певному сенсі,
ті стосунки —
безпечніший варіант.
Але я не відчувала того ж, що й до тебе. Тож ти тепер у мене єдиний.
Гадаю, найбільший страх, з яким я борюся, —
відчуття, що ти недостатньо хороший.
І я це відчуваю. Ненавиджу чути відмову.
Боїшся, що я тебе побачу й відмовлю?
Я так не думаю.
Ми спершу створили емоційний зв'язок.
Я ні з ким не говорив про зовнішній вигляд.
Так, я теж.
Це для тебе важливо?
Не думаю. Я, звісно, хвилююся. А ти ні?
Чесно кажучи, не дуже.
Не хвилюєшся, що людина тебе побачить, а ти її?
Звісно, я хвилююся, що мене хтось побачить.
Але от іншу людину я не хвилююся побачити.
Хочу, щоб мене любили за будь-яких умов. Не хочу, щоб хтось, бляха, мене кинув.
Ось це мої найбільші бажання.
Ось це мене найбільше й турбує у стосунках.
Так.
Я повністю відданий. Так, бляха, боюся, що мене кинуть.
Я теж.
Це через мою наречену.
Не брехатиму. Ці стосунки мене сильно похитнули.
Мною ще ніколи так не маніпулювали.
Через це я був дуже невпевненим.
Я не хотіла починати стосунки, не хотіла страждати.
Чому?
Не так. У мене зараз…
Мила, усе добре. Повір. Я розумію.
У мене зараз усе добре в житті,
я справді щаслива.
Але якщо послухати про моє минуле,
то, здається, я…
Ніби в мене 8 000 негативних якостей. Розумієш?
Мав колись проблеми із залежністю?
Ні. Ніколи.
Я тебе про це питаю,
бо мої найдовші стосунки були
з людиною, яка страждала залежністю.
Ми розійшлися через наркотики,
і через два роки я навчалася на юридичному факультеті.
А він уже одружився з іншою.
Мені написала дівчина у фейсбуці.
Єдина людина, яку я кохала за життя,
померла від передозу.
Тоді в мене й з тодішнім чоловіком почалися проблеми.
Я просто спробувала
поглянути на своє життя зі сторони,
запитала себе: «Що ж я роблю?
Чого я хочу?
«Хто я? Що робить мене щасливою?»
У цей момент розумієш, що життя не вічне.
У мене ні до кого більше не було таких почуттів.
Звісно, я була в інших стосунках, які…
У шлюбі. Так.
Так. Я вважаю, що він — єдиний, кого я по-справжньому кохала.
-Не твій колишній чоловік. Так? -Так.
Мій чоловік став для мене відрадою.
Усе це й невдалий шлюб
змусили мене зрозуміти,
яких помилок я більше не хочу робити.
Хочу бути впевнена, що закохана в людину, до того, як погодитися на більше.
-Шкода, що тобі довелося через це пройти. -Дякую.
Це було сім років тому.
І я досі ношу це в собі.
Але зараз я добре почуваюся,
адже більшість людей сприймає все за належне.
А я — ні.
Я усвідомлюю…
ризики, на які йду.
Але…
Я це роблю навмисно, бо ніколи не знаєш, чи настане завтрашній день.
І я не хочу потім
шкодувати.
Я це поважаю.
Саме тому я і тут,
ось тому я…
певно, суцільна проблема для партнера,
але я заслуговую на любов.
Так, звісно. Як і всі ми.
Ти мовчиш.
Це занадто?
Просто обдумую все.
Дякую, що розповіла мені.
Я цього не знав.
Знаю.
Тебе це турбує?
Так.
У тебе свої проблеми. У мене — свої.
Мене трохи турбує те, що ти, здається, не хочеш…
Здається, ти не хочеш про це говорити.
Я не знаю, що сказати, бо твоя розповідь збила мене з пантелику.
Гадаєш, хтось зможе претендувати на цю роль?
Бо це була єдина людина, яку ти справді кохала.
Попри мої почуття до нього,
чи могла б я назвати його
хорошим партнером?
Мабуть, ні,
тож…
Так, звісно, я думаю,
що можу знову закохатися,
саме цього я і шукаю. Саме тому я тут.
А якби я до тебе мала почуття?
То скажи.
Я мала.
Я не засуджую тебе за це,
але, гадаю, що те, про що ти розповіла,
я мав би дізнаватися поступово.
Мені треба подумати.
Я вже казала, що закохуюся в тебе.
Чи дізнаватимемося ми щось нове одне про одного?
Звісно ж.
Хоч ти й здивувався, це не мало б стати для тебе несподіванкою.
Гадаю, наступний крок маєш зробити ти.
Але я ще раз повторю, що ти мені подобаєшся.
А тепер, коли я кажу, що не відчувала такого вже сім років,
то ти розумієш, про що я.
Я тут не просто, щоб голову поморочити.
Не знаю, чого ти ще зараз від мене хочеш, Іззі.
Не те щоб я від тебе чогось хотів.
Тому не кажи так.
Я тобі відкриваю всю себе, а ти й слова не кажеш.
Я просто все обдумую. Такий я.
Боже,
ця розмова нічого не дасть.
Час іти спати.
Ти серйозно, Іззі?
Я зараз переповнений емоціями.
Гаразд.
Я хотіла б, щоб ти перестав боятися.
Я все для тебе зроблю. Дай мені, бляха, шанс.
Твоє минуле
для мене важливе, але воно ні на що не впливає.
А що тоді впливає, Іззі?
Якщо я — не та сама для тебе, то я це прийму, але, знай, я обираю тебе.
Поспи, обдумай усе.
Якщо це занадто для тебе, то я все розумію.
Але ось така я.
Зараз, схоже, я важливіша Крісу, а не Іззі.
Чорт!
Усе гаразд.
-Усе гаразд. -Слухай.
Ні, я відпустила того, кому було небайдуже.
Коли Іззі чує щось негативне, він лякається.
Я сказала все, що могла.
-Я була спокійна. Запевнила його. -Так.
Я чітко пояснила, що я відчуваю…
Так.
…або він обирає мене, або ні.
Не хочу бути грубою, але якщо він обере Стейсі, то пожалкує,
бо я не бачу зв'язку між ними… Вона, як Кріс для мене,
а це зовсім інший зв'язок.
Гадаю, якщо він піде звідси без мене, то згодом усе усвідомить.
-Так. -Він облажався.
-Маєш рацію. -З нею він щасливий не буде.
Мені шкода.
За собою стеж.
Я стану. Уявімо нашу зустріч.
ЖИТЛО ЖІНОК
Скажи, коли двері відчиняться.
-Добре. -Чи справді любов сліпа?
Зустріч!
-Чорт забирай! -Ще раз!
Гаразд, я піду. Чому я така дивна?
-Ні. Ти хвилюєшся? -Так.
Ходи, обійму тебе!
Я зараз…
-Ставай на коліно. -Гаразд.
Тейлор… Це грубо?
Так. Піднімися.
Я звинувачувала себе. Може, я не така.
Може, щось не так. Сім'я казала: «Ти надто перебірлива».
Тепер я розумію, що це не так.
Джей-Пі проявляє таку любов, про яку я роками мріяла.
І ось. Зустрінуся зі своїм чоловіком.
Тож…
Так чи інакше…
Закохатися в того, кого ти ще не бачив, — це полегшення.
Цей експеримент показав, що справжнє кохання —
це внутрішній світ.
Ми любимо одне одного такими, як ми є.
Я думала про Джея-Пі всю ніч, заснути не могла.
Він — найкращий, кого я зустрічала, і я на нього заслуговую.
Боже,
це неймовірно.
Я кохаю того, кого ще ніколи не бачила.
Люди думають, що фізичний потяг дуже важливий,
але я і кольору шкіри його не знаю.
Не знаю нічого про зовнішність. Розумієте?
Він не говорив про мою зовнішність, гадаю, це неважливо, але вчора мені наснився сон.
Хлопець з мого сну був засмаглим блондином
з дуже білими зубами.
Не знаю, чому мені таке наснилося.
Це очікування мене вбиває,
хвилювання лише наростає.
І щойно ми побачимося, я не знатиму, що сказати,
можу язика проковтнути й видати нісенітницю.
Боже.
Але я люблю її. Вона — одна з найпрекрасніших,
кого я знаю. Уже так хочу зустрітися.
Моя солоденька.
Сподіваюся, це найкраща мить мого життя.
Боже мій.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник