Тейлор Мак-Кінсі-Ру. Ти вийдеш за мене заміж?
Так!
Ти станеш моєю пуерториканською дружиною?
Так, я стану твоєю пуерторіканською дружиною.
Якщо я піду звідси не з тобою, а ти – не зі мною, я до кінця своїх днів думатиму
про тебе.
Мені шкода.
Крісе, я хочу бути з тобою.
Я прийшов сюди… в пошуках… дружини, і… була мить, коли я подумав, що знайшов її.
-Боже мій! -Боже, ти прекрасна.
У мене вії відпадуть. Накладні, до речі.
То насправді вони не такі довгі?
-Не помітно? -Ти скажи.
Привіт. Хто там?
Мене звати Уче.
Чорт!
Лідія? Це була дівчина, з якою я раніше зустрічався. Лідія.
Я знаю про нього все, бо я знаю його.
Я закоханий в АлІю. І збираюся їй освідчитись.
Востаннє ми бачилися в січні цього року, ми разом спали.
Агов?
Уче. На жаль, Алія вирішила не продовжувати експеримент.
Вона пішла.
Співчуваю.
ЖИТЛО ЧОЛОВІКІВ
Вона просто пішла?
Мені сказали, що вона вирішила не продовжувати експеримент.
Це якась маячня.
Ви вчора посварились?
Ні.
Е видно було, що вона сумнівалась. Зовсім.
Може, для неї це все…
-Занадто. -Занадто. Вона не хотіла тобі
відмовляти. Я теж був прив’язався до Джоні, і відмовити їй було дуже
важко. Може, вона просто злякалась.
Я спантеличений. Щось мусило статися.
Вона знає, що Лідія заручилась?
-Не знаю. Ми про це не говорили. -Чекай. Ти вважаєш… що вона
подумала, що Лідія заручиться з тобою?
Ні. Одна справа – коли в твого хлопця є колишні. І геть інша – жити з колишньою
чоловіка, за якого збираєшся заміж.
Я був знайомий із Лідією до того, як прийшов сюди.
Ми з нею зустрічалися.
Вона мені сказала. І ми це обговорили. Що є те є.
Це не має значення.
Так не робиться: ви зблизились, а тепер вона зникла, залишивши тебе в підвішеному
стані.
Я щось пропустив.
ЛЮБОВ СЛІПА
То… вона сіла в літак і полетіла?
Так.
І відтоді… вона не виходила на зв’язок?
Так.
Я заплутався. Вчора вона не показувала жодних ознак занепокоєння. Ми були на
одній хвилі. Вона сказала, що кохає мене. Я сказав, що кохаю її. Вона зізналась, що
уявляє, як виходить за мене заміж. Що вона бачить життя зі мною… і потім ось так
піти, нічого не сказавши.
Це просто.Це якась дурня. Я не можу цього прийняти, не поговоривши з нею. Я маю з
нею поговорити.
Якщо ти хочеш, Марко може спробувати з нею зв’язатися й запитати, чи вона хоче з
тобою поговорити. Якщо ти хочеш зробити це сам, за межами проєкту, ти маєш на це
право.
Мені потрібно з нею поговорити.
То нехай Марко зателефонує, і якщо вона візьме слухавку, сказати, що ти поруч, і
чи хоче вона з тобою поговорити?
Так.
Привіт. Нам треба ще багато чого надолужити, але зараз поруч зі мною Уче, і
я хотів запитати, чи ти хотіла б із ним поспілкуватися?
Добре.
-Добре. -Я даю йому слухавку.
Добре.
Алло?
Уче…
Аліє, що сталося?
У нас із Лідією була розмова… І вона пройшла не дуже добре.
-Ми ж про це говорили, Аліє. -Усе змінилось.
Що… Що вона тобі сказала?
Я була на межі, Уче. Я сказала їй, якщо ти мені не освідчишся, можливо, вона
захоче його повернути? І вона сказала: «Хай він буде з тобою. Я не хочу його
-повертати». -Навіщо ти про таке запитуєш?
Бо чесно кажучи, мені здається, вона трішки напосідає на мене. Щоразу, як ми
розмовляємо, вона згадує про тебе.
Чому ти звертаєш на це увагу? Це в минулому.
Вибач мені, Уче.
Ти дозволила якійсь дівчині стати між нами?
Через те, що вона сказала? Коли… ти кохаєш когось, ти не йдеш від людини, нічого не
сказавши.
Будь ласка, не треба.
Ти зараз вдома? Де ти?
Вдома.
Чому ти не залишилась і не поговорила зі мною? Що ти зараз до мене відчуваєш?
Я досі тебе кохаю. Я досі хочу тебе.
Тоді чому ти не тут?
-Уче… Я кохаю тебе, я згодна… -Якщо ти кохаєш когось,
ви розмовляєте. А це не…
-Там ненормальні умови! -Я знаю, що тут ненормальні умови, але в
цьому вся суть! Вся суть у тому, що якщо ми можемо подолати стресову ситуацію,
це означає, що в шлюбі це також спрацює.
-У шлюбі я ніколи так не вчинила б. -Якщо ти не можеш змиритися з ситуацією…
коли ти в одній кімнаті з дівчиною, з якою я зустрічався.
-Ти міг стати моїм чоловіком! -Ні, ні, Аліє. Ми не дійдемо до цього.
Якщо ти не можеш упоратись із подібною ситуацією, ми ніколи до цього не дійдемо.
Так!
Мені не віриться, що якась дівчина тобі щось сказала, і ти дозволила цьому стати
між нами.
Як ти можеш бути впевненим, що вона, коли була в тебе вдома, не бачила твою заявку
на це кляте шоу й не подалась на нього навмисно?
Ти знущаєшся, чорт забирай? Ти справді про таке запитуєш?
Бо я не розумію, як ви тут удвох опинились.
Я також, Аліє! І я тобі казав про це! Я не уявляю, як вона тут опинилась!
-Маячня повна. Вся ця ситуація… -І ти все одно говориш
про неї й далі. Наче…
-Бо в мене немає тебе! -У тебе був один день! У тебе був один
день! Один день! Ти пробула з нею в одній кімнаті один день. І після
цього вирішила поїхати додому.
Я вважаю несправедливим з вашого боку говорити, що я не ціную тебе чи те, що між
нами є. Тому що я так вчинила, щоб захистити себе.
Отож бо.
Ти думала про себе. Про мене ти взагалі не думала.
А ти про мене зараз думаєш?
Я сиджу тут тільки для того, щоб тобі освідчитись! Сказати, що хочу провести з
тобою решту життя! Так, я думаю про тебе! Це єдине, про що я зараз думаю! Ти навіть
записку мені не залишила. Я залишився ні з чим. Ти не могла попрощатись? Ніяк?
Я хотіла, але не встигла.
Мені не віриться. Який же я бовдур.
-Ти не бовдур. -Я такий ідіот.
-Ні, це не так. -Я так і думав, що це станеться. Я
дозволив собі… зблизитись не з тією людиною.
Гаразд. Якщо ти так вважаєш, мабуть, нам не варто продовжувати цю розмову.
Так. Не варто продовжувати, Аліє.
Тільки, будь ласка, не вирішуй зараз нічого.
Я не хочу з нею розмовляти. Не хочу з нею розмовляти. Мені не треба її номер. Я
більше не хочу її бачити.
Усе життя хлопців цікавила в мені лише моя зовнішність. Це вперше, коли я
сподобалась кому за свою особистість, за душу, симпатії, пристрасть. Те, що я
закохалась у Мілтона, а він закохався в мене, -- це справжнісіньке щастя. Це його
втілення. Він сказав, що вчитиме мене англійської.
Я вже не уявляю, як житиму без Лідії: без людини, яка мене справді розуміє; яка
розуміє мій гумор; яка приймає мене таким, який я є. Попри те, що вона часом
ексцентрична та владна, занадто емоційна, Лідія турботлива. І коли ми розмовляємо, я
бачу в ній свою подругу.
О, Боже.
Зазвичай чоловік трішки старший за жінку: на рік чи на два. А в нашому
випадку я молодший за неї на шість – майже на сім років. Я вчора стригся й помітив,
що в мене вуса дуже рідкі, а тут взагалі нічого не росте. Це додає мені
невпевненості. Хто б міг подумати, але, чорт, я занадто юний на вигляд. Так і є. У
мене немає лосьйону після гоління, який би накинув мені один рік. Тож тепер мені
легко даси двадцять чотири. Лідії ось-ось виповниться тридцять один, і вона,
можливо, побачить мене й подумає: «Трясця, йому дванадцять».
Я не знаю, який він. У мене… немає навіть приблизного уявлення. Я не знаю,
якого кольору в нього шкіра. Чи він високий? Чи низького зросту? Безумовно, це
буде несподіванка. Але я можу сказати, що любов справді сліпа, і я кохаю його таким,
який він є. Чи може це змінитися, коли я його побачу?
Привіт.
Боже мій!
Ти така маленька.
А ти такий високий. Ти такий високий. Боже мій.
Ти прекрасна.
А ти гарний.
-У тебе кучеряве волосся. -Так.
Який такий, як ти й очікувала?
Ні.
А чого ти очікувала?
Не цього.
Я чекав цього цілу вічність.
Я дещо маю для тебе.
О, чорт.
Чорт. Господи, я знав, що легко не буде.
Не з того боку?
Лідіє Арлін Еліас Ґонсалес.
Так?
Ти вийдеш за мене?
Так.
-Знаєш, на який палець? -Ні. Підкажеш мені?
Вона така гарна. Боже, вона розкішна. Дякую тобі!
Вгадав із розміром?
То он який мій ботан.
Знаю. Я забув удома краватку.
-Зате в тебе є вуса. -Зазвичай вони густіші.
Зазвичай густіші?
Боже. Наскільки густіші?
Тобі сподобаються.
Прокляття, я спітнів як чорт.
-Чому ти пітнієш? Хвилюєшся? -Я? Хвилююся? Ніколи в житті.
Так добре нарешті зустріти тебе.
Так.
Так?
Це божевілля.
Справжнє божевілля.
О, Боже. Я заплющила очі й слухала твій голос – це так чарівно.
Боже. Я так довго цього чекала. Який у тебе зріст?
Десь метр сімдесят вісім.
-Ти не метр сімдесят вісім. -Метр сімдесят вісім.
-Ти не метр сімдесят вісім. -Я ще в перший день сказав
тобі, що я метр сімдесят вісім.
Ти не метр сімдесят вісім.
-Це через туфлі. -Ти не можеш бути метр сімдесят вісім.
-Це все туфлі. -Ти не метр сімдесят вісім.
Гаразд, мій зріст два метри. Але я округлюю до метра сімдесяти восьми, бо так
краще звучить.
Боже мій! Він геть не такий, як я думала. Я виходжу заміж за велетня. Боже! Які в
тебе великі руки!
-Ти… величезний. Є таке слово? -Як ти кажеш?
Величезний. Є таке слово? Величезний. Так. Ти величезний.
Подарую тобі картки зі словами. Знайду репетитора.
Ні. Ні. Ні. Ні.
Я не розумію половини з того, що ти кажеш. Просто усміхаюсь і киваю.
-Так. -Авжеж. У тебе маленькі руки.
Це правда. Так.
Я думав: «Вона така голосна й ексцентрична. Мабуть, вона досить
-огрядна». -Ні, я… маленька і з перчиком.
-Маленька і з перчинкою? -Я вогонь.
Іще раз.
Так, ми будемо багато цілуватися. Я знала, що я тобі сподобаюся.
Як?
Тому що я маю гарний вигляд. На мене приємно глянути.
Ти подивись. Боже. Я не думав, що ти відразу будеш такою зарозумілою. Зараз
повернуся назад і такий: «Ні…».
Облиш! Це неправда. Я кохаю тебе.
Скажуть, ми тільки те й робимо, що цілуємось.
Мені не можна вставати.
Ось, що буває, коли тобі двадцять чотири, й ти…
Ми над цим працюватимемо.
Я почуваюся старшим, ніж на двадцять чотири.
-Десь на двадцять… двадцять шість. -Мабуть, ти боїшся голити вуса, бо
тоді здаватиметься, що тобі двадцять.
Замовкни.
Мені дуже подобається обручка.
А мені – ти.
Я кохаю тебе.
Їй було байдуже, який я зовні. А мені байдуже, як вона. Але те, що вона така
гаряча, дуже надихає. Можливо, вона здається мені такою гарною через наш
емоційний зв’язок. Я не знаю, та мені й байдуже. Любов справді сліпа.
Я кохаю тебе.
-Я теж тебе кохаю. -А я тебе – більше.
Мм?
Я кохаю тебе більше.
Можливо.
Досить!
Побачимось. Бувай. Мабуть, це друга найважливіша мить мого життя. Перша буде,
коли ми одружимось.
Я не знаю… я зараз дуже щасливий.
Боже мій.
У цьому любовному експерименті…
З’явилося три пари, які заручилися, не бачивши одне одного.
Ура.
ЛІДІЯ ТА МІЛТОН
Ти така маленька.
Ти досі закоханий?
Так.
Тепер вони вирушають на романтичний відпочинок у прекрасну
Мексику.
-Боже мій. -Знімай.
Вона вовняна.
Цукровий зад.
Так, солоденька?
Це так захоплююче.
Так!
-Вітаємо в «Ґранд Віла Рив’єра Майя»! -Дякую.
У тебе так багато речей.
У мене лише дві валізи і сумка. А решта – твоє.
Тепер вони матимуть шанс дізнатися, чи їхній фізичний зв'язок так само сильний,
як емоційний.
Й оскільки до весілля залишилось лише чотири тижні, їхнє кохання має пройти
серйозні випробування.
Дотепер їхній потяг повністю ґрунтувався лише на емоційному зв’язку. У реальному
світі їм на заваді можуть стати зовнішність, колір шкіри, спосіб життя та
сумніви.
Чи достатньо кохання, щоб усе це подолати?
ТЕЙЛОР І ДЖЕЙ ПІ
Оце так.
Боже мій!
-Боже мій! -Яка краса.
Ні!
Знаєш, що мене вражає найбільше?
-Що? -Ванна кімната.
А тебе?
Джакузі.
Я ще ніколи не була в кімнаті, де є…
Скрипаль?
Так. І джакузі у ванній.
Так.
Можна сьогодні спробувати.
Ти радий?
Так.
Чому ти почервонів?
Тут справді спекотно. Я наречена. Я наречена.
Будь собою. Мені хочеться роздягнутись і піти в джакузі.
Просто зараз? Так. Отже… в мене стільки думок, щодо… нашої зустрічі.
Яких?
-Що? -Думки.
Ти так ніяковів – мені здалося, що я тобі не сподобалась. Можливо, ти не таку
очікував побачити.
Просто було ніяково.
Тоді я надумала. Гаразд, я плакала.
Чому?
Бо багато надумала. А ти про це думав?
Ні.
Геть не думав? Не було такого: «Ой, якось ніяково»?
-Я знав, що буде ніяково. -Бо ти хлопець. Ти
спокійніший. Ти спокійніший.
А я плакала… кілька разів. І тепер мені краще.
Це добре.
Неприємний запах з рота.
-Вибач. -У мене, мабуть, теж.
Я дуже рада бути тут з тобою, містере Джей Пі.
СТЕЙСІ ТА ІЗЗІ
Про що ти думаєш?
У тебе дуже гарні губи.
У тебе гарні очі, і дуже гарно спадає волосся. Чого про себе я сказати не можу.
Так.
Боже мій. Ти хочеш мене трахнути.
Господи.
Зараз усе інакше, ніж минулого разу – і мене це радує.
Добре.
У мене більше впевненості та…
-…Відчуттів! Метелики. -З’явились, так? Я теж це відчув.
Бо раніше я тебе лише уявляла, нічого про тебе не знаючи… А зараз це як… Гикавка.
Хапаєш повітря. Ось, що я відчуваю.
Так?
Так.
Я через тебе така. Чесно.
Навіть у найсміливіших мріях я не думала, що мені буде настільки комфортно кохати й
обіймати тебе.
Але зараз ми тут. Обіймаємось.
І я знав, що так буде.
Я про це мріяла.
Який тут гарний краєвид. Сара-… Сарсо-… -- Саратосас… Як це називається? Червона
штучка. Водорослі.
Водорості?
Ми над цим попрацюємо.
Припини!
Розкішне місце.
Я зніму окуляри.
Справді?
Так.
-Тут так гарно і спокійно. -О, так.
-Що? -Нічого. У тебе гарне волосся.
Дякую.
І маленькі вуха.
-Ти розглядаєш мене? -У мене високо посаджені вуха.
І великі.
Я не сказав «негарні».
-Ти сказав, що вони великі! -Це не значить «негарні».
Вони пропорційні моєму обличчю. Я думаю, що в тебе маленьке обличчя, якщо
тобі цікаво.
Ні.
І великий ніс. Великий рот.
Так.
Та я просто дражню тебе. У тебе тут вросле волосся.
Знаю. Його чимало. Треба почекати до завтра, щоб поголитись. Інакше болітиме.
Можна вискубати пінцетом.
Не здумай.
Хай відросте – й поголю.
-Залиш як є. Я не люблю густе. -Ні. От побачиш: виросте гарне й щільне.
-Ні. Я маю право голосу. -Однак… До шлюбної ночі? До весілля?
Ні! Я цього не схвалюю.
Може, відпустити борідку.
Що? Ні!
-Але зустрічей із клієнтами не буде… -Я не дам тобі розслабитись. І не мрій.
У мене бувають дні…
Я на шість років старша за Мілтона. Мені було важко зіставляти його голос і тіло,
чесно кажучи. У нього такий басистий… глибокий голос. І коли я його побачила,
перше, що впало в око – його високий зріст. Але крім цього, я не могла.Йому
досі двадцять чотири. Тож я й сприймаю його як двадцяти-чотирирічного. Це
логічно. Він справді дуже молодий. Але тепер я його бачу, проводжу з ним час – і
він дивовижний. Він смішний, він дуже розумний. Він поводиться як дорослий. Саме
тому я в нього й закохалась. Я закохана в нього.
Як ми проведемо цей день?
Хочеш знати?
Є в мене одна ідея.
Опа!
Ти такий… Гаразд. Будьмо, будьмо, будьмо.
За довге сімейне життя.
Ніяково було, коли ми побачилися вперше.
Спілкуватися через стіну й особисто - геть різні речі.
Ти згоден?
Зараз важче?
В багатьох аспектах.
Я розумію, ще зарано - минув лише день – але… щодо весілля… Ти чекаєш його? Уявляєш
нас?
Так?
Це кінцева мета.
Все вирішить одна хвилина.
Ні.
Чому?
Можна… але… Я не знаю. Це головна ідея цих чотирьох тижнів. Зобов’язання на все
життя, так?
І я… я не хочу розлучення – зважаючи на досвід батьків.
Я теж.
-І я іноді… -Думала про це?
Так, думала час від часу. Типу: «Мине чотири тижні – чи я буду готова?»
-Розумієш? -Цього ніхто не знає.
Так, я згоден. Але час іще є.
Так. З одного боку, сьогодні вибір не стоїть. А потім починаєш думати – і
хочеться знати, до чого це приведе. Щоправда, я себе заспокоюю й кажу, що все
буде гаразд. Я розберуся. Однак… проскакують різні думки. Я хочу, щоб ти
про це знав.
Так?
Ми маємо розмовляти.
Так.
Про що поговоримо?
Я не знаю.
Можна прикинутися, що між нами стіна.
Чом би й ні? Як було в кімнатах.
Я опустив сидіння унітазу.
Добре. Дякую.
Коли йшов у ванну, подумав, що було б непогано.
-Я помітила. -Я помітила.
Я помітила.
Але в мене повна зміна мислення: ти раптом усвідомлюєш, що живеш із жінкою.
Я хочу, щоб ти знав, про що я думаю.
Це правда. Багато надумую. Та це не найгірше, що може бути.
Так. Серйозна річ.
Я розумію.
Все буде добре. Так?
Так.
Бо я кохаю тебе.
Любов сліпа, Джей Пі?
Трішки.
А ще вона дуже мила.
Так.
Ти чого?
ЛІДІЯ ТА МІЛТОН
В кімнатах було невелике сексуальне напруження… А потім, коли ми зустрілися,
коли побачили одне одного, ти такий: «Гаразд. Ми це зробимо».
СТЕЙСІ ТА ІЗЗІ
У тебе блакитні очі! Справді блакитні.
А що перше ти помітив у мені?
Твою усмішку. І в тебе були дуже довгі вії.
Так, я знаю.
Я намагався не дивитись на них. І твої очі… твої спокусливі.звабливі очі.
Серйозно, коли я поглянув в твої очі, я такий: «Прокляття!»
Ти обманюєш?
-Ні. -Добре.
Привіт! Ми з моїм бу вже прокинулись. Перша ніч разом. Тобто, перший ранок
разом. Як відчуття?
Непогані.
Відчуття неймовірні.
Коли я сьогодні прокинувся… і подивився на неї… На секунду я задумався: це що,
насправді? Чорт забирай. Ми справді тут. То це був не сон. Я можу до такого
звикнути.
Ти думав, що зі мною буде так легко спати?
Так.
-Справді? -Я думав, з тобою буде дуже легко спати.
Ти жахливий!
СТЕЙСІ ТА ІЗЗІ
-Прокидайся. Прокидайся. -Ні.
Минула ніч була найкращою в моєму житті. Мені було дуже комфортно спати з тобою.
-Жодного збентеження. -Ти добре обіймаєшся.
Так, ти також.
А ти… дуже спокійно спала.
Це шокує.
-Справді? -Так, бо я зазвичай кручусь уві сні.
Не знаю, я не помітив, щоб ти крутилась уві сні. Було дуже мило: ти мене
-поцілувала й лягла мені на груди. -Ти впевнений, що це була я?
Так. Насправді, це була несподіванка, але приємна несподіванка. А в тебе що?
Найбільша несподіванка?
Що в тебе великий.
Я така: «О. Ура».
То ми зламали бар'єр.
Що ще ми зламали цієї ночі?
Я зламала унітаз.
Зараз піду перевірю. Переконаюся, що нічого не трапилось… І на підлозі чисто.
О, Боже.
Я дам свою оцінку за шкалою від одного до десяти. Один означає, усе чисто, а десять
буде…
«Клич сантехніка».
Так! О, Боже. Ні. Досі не зливає. Нам потрібен вантуз. Або сантехнік.
Що ж.
Я сильна жінка.
Через Стейсі забився унітаз. Вона наклала купу.
Чим ми сьогодні займатимемось? Чим ми сьогодні займатимемось? Чим ми сьогодні
займатимемось? Чим ми сьогодні займатимемось?
Насправді, з нею дуже легко й комфортно – як із найкращим другом. Вона вибухова. Ми
й сміємося, і відверто розмовляємо - і все це настільки природно.
Збираємось і виходимо.
Доброго ранку.
Як спалося?
Дуже добре. Здається, що я всю ніч тебе обіймала.
Більшу частину ночі.
Я попереджала. Я дуже люблю дотики.
Тобі сподобалось спати зі мною?
Так.
Нарешті я більше не спатиму одна.
Ніколи.
Може, встанемо й вип’ємо кави?
Хочеш кави?
Так. Ходімо.
О, ні. Дуже гаряча. Треба почекати, коли охолоне.
Так.
Але в руках тримати приємно. Бо вона така…
Тепла?
Так. А тут холодно. Гаразд.
Власне, тут не так і спекотно. Я думала, буде гірше.
То ти йтимеш у душ? Зараз ранок.
Так, мені треба.
Не знаю, можливо, це нерви. Можливо, це через те, що тепер він мене бачить.
Можливо, через те, що в кімнатах він віддавав мені ініціативу…Але коли я
сказала йому про це вчора ввечері, він відповів: «Говори ти. Можеш просто
говорити». Але стосунки будуються не так. Я подумала: «Виходить, тобі все одно?» Я
збентежена. Він закриває на це очі, ніби це дрібниці. Як думаєш, ти зможеш спати зі
мною все життя?
Я не знаю.
Було добре.
Так.
Так, було приємно.
Вибачте.
Я розчарована. Стривожена. Схоже, я зробила неправильний вибір.
Я ненавиджу, коли мене схиляють… до розмови.
Уяви, що між нами стіна, якщо тобі так легше.
А ти могла б спати поруч зі мною все життя?
Якщо ти не хропеш.
Я жартую.
Ти користуєшся сонцезахисним кремом?
Але так ти швидше старієш. Хоча, тобі це не загрожує: ти й так як хлопчик.
Мені можна дати двадцять сім.
Ні, навряд.
А скільки даси?
Двадцять чотири. Власне… двадцять один. Коли я побачила тебе, я злякалась. Я
подумала: «Трясця, він відповідає своєму віку».
А я подумав: «Так, вона старувата на вигляд».
Боже мій!
То як тобі вранішній досвід?
Коли ми завелися, перейшли до справи, а потім… нам завадили!
Обслуговування номерів. Думаю, так не можна.
Я теж так думаю. І я не вважаю, що я маю розділяти твої вподобання.
Слухай, я хлопець, я люблю секс. Я ніколи не думаю: «Чорт, це був поганий
-секс». Навіть коли я роблю все сам… -Тоді це поганий секс.
Для дівчат – так. Дивлюсь я на цих дітей і думаю: «Я не хочу цього».
Так! Це відстій. Повний відстій. Ми поки що тільки вчитимемось робити дітей.
Вони плачуть.
-Так. Я зараз не хочу дітей. -Ми багато тренуватимемось, тому що
практика – це шлях до ідеалу. І.років через п'ять ми домовлялись?
-Так. П'ять. Не раніше, чорт забирай. -Можна округлити.
Я б округлив до десяти.
Ні. Це занадто. Я вже буду старою бабцею.
Ти й так стара.
Якщо ти мене дражнитимеш, я тебе втоплю.
-Кого з дівчат ти хочеш побачити? -Я буду рада усім.
А мене, мабуть, хвилює тільки Лідія.
Тільки не розмовляй із нею іспанською. Бо я нічого не розумітиму.
Я обіцяю. Я говоритиму англійською. Якщо вона розмовлятиме іспанською, я скажу… Но
-компрендо.Було б смішно. -Но компрендо. Но
компрендо. Так. Не хитруй.
Так. Не буду.
Нарешті ми на пляжі.
Нарешті!
Вітаємо в «Ґранд Вілас Рів’єра Майя»!
-Дякую. -Бажаєте «Маргариту»?
-Я візьму. Ти як? -Авжеж. Я теж хочу.
Дві «Маргарити».
А ось і Мілтон!
Привіт, привіт!
Чорт, я один без сорочки? Буду як придурок.
-Привіт! -Ми це зробили!
-Як справи, друже? -У мене все супер.
Я побачила Іззі – і так, це саме такі хлопці мені зазвичай подобаються. Але я
понад усе кохаю Мілтона. І мені байдуже, який той Іззі. Я ні про що не
шкодую.
Час починати вечірку! Ходімо, ходімо, ходімо, ходімо!
-Ну ж бо, хлопці! -Ще трішки!
-Чорт! -Джей Пі, ти можеш краще, крихітко!
Влучив.
Джей Пі… гарний хлопець.
Джей Пі – хороший партнер.
Все, я йду. Мілтон… іще дитина. Видно, що йому бракує досвіду.
Ми прозвали його «хірургом». Перед операцією всі готують операційну й чекають
на хірурга – головного в усьому процесі.ле що він робить насправді? Він
заходить і такий: «Рукавички мені». Мілтон такий самий: він не розуміє, що
відбувається. Він просто там, де йому потрібно бути… і стоїть ось так. Це
Мілтон.
-За перемогу! -Гаразд!
-Так! Лідіє, ми виграли! -Ага!
Лідія дуже приваблива дівчина. Дуже вродлива. Гарне волосся. Ходімо
-поговоримо? -Добре.
Я в захваті від неї та Мілтона. Я бачу, що він їй дуже подобається. Але, як відомо,
між нами в кімнатах виник зв’язок, і я хочу все прояснити. Я покликав тебе на цю
розмову, щоб сказати, що ти мила, що ти дивовижна. І я… дуже радий за тебе. Ти
гарна жінка.
Дякую.
Слухай, між нами все добре. Ти мені дуже близька – була і є. Я не хочу, щоб
між нами було якесь напруження. Розумієш мене?
Авжеж, я розумію….
Попри те, що я не дуже гарно з тобою попрощався. Що було, те було. Я вчинив
так, як вважав за потрібне. Бо коли йдеш на цей експеримент, ти навіть не думаєш
про те, що можеш зробити комусь боляче. Коли я від тебе пішов, я я думав про
Джоні. Про неї були всі думки. Стейсі тільки з’являлася на горизонті.
мм.
-Так, вона мені казала. -Це була величезна несподіванка. А з
Джоні ми зійшлися тому… що мені потрібен був хтось, хто пройшов через те саме, що й
я. Щоб у нас було більше спільного. Вона була заміжня. Я був заручений. Ми мали
приблизно однаковий досвід. Принаймні, я так думав, тому що згодом я все
переграв. Але… Повертаючись до тебе. З тобою так само: я знав, що в тебе щире
серце. Що ти прийшла з добрими намірами. Ти дуже відкрита людина і ти дуже мила.
Мммм…
Але потім… я почав зустрічатися зі Стейсі. І з нею зв’язок був сильнішим… ніж
із іншими. Це рішення мені далось не відразу.
А для мене… Я ображаюсь не стільки на тебе… скільки на ситуацію загалом.
Чесно кажучи, я б не зайшов так далеко, якби не було зв'язку.
Зв'язок був. Просто з іншими дівчатами він був сильніший. От і все. Я не вибрав
би тебе тільки тому, що ти здалась мені веселою, чи супер звабливою й так далі. Не
з такими намірами я прийшов.
Я тобі вірю. І можу запевнити… що я закохана в Мілтона. Я точно знаю, що не
тримаю на тебе зла. І я не люблю залишатися з людьми в поганих стосунках.
Я теж.
Я дуже вдячна тобі за це. По-моєму, ти чудовий хлопець. Якщо не судилося, то не
-судилося. от і все. -Дякую.
-У вас будуть серйозні проблеми з шиєю. -Так.
В тебе такий пригнічений вигляд.
Та ні.
Точно?
Так. Скажи?
У тебе такий хороший хлопець. Іззі мені завжди подобався. Так, він… Він милий. І
єдине, чого я боялась, що він – бабій. Що він просто розіб’є мені серце. А він
виявився таким милим. І так вважаю не тільки я.
Дуже милий. Думаєш, він той самий?
Я рада.
Він геть не такий, яким я його уявляла. Я взагалі не вірила, що знайду такого.
-Чесно. -Що? Тому що ти така досконала?
Думаю, ми всі прийшли в пошуках кохання, але мало хто в нього вірив.
Узяти Джей Пі. Ти вже на другий день вийшла з кімнати і сказала, що знайшла
свого чоловіка. Що він - той самий. Звідки в тебе була така впевненість?
Він був щирим. Розкутим. Не знаю, мені подобалось, як він поводиться – я ж його
тоді ще не бачила. Мені з ним було комфортно. Я почувалася захищеною. А тепер
ні. Тепер я не відчуваю ані захисту, ані комфорту. У кімнатах усе було інакше.
Угу.
Тоді цікаво, чому в кімнатах було добре, а тут – ні.
М?
Я про спілкування. Цікаво, чому в кімнатах воно було іншим.
Бо він мене не бачив.
Думаєш, він відчуває тебе більше, ніж ти його?
Мабуть, я зробила помилку, сказавши йому «так». Проте, на ту мить я була в ньому
впевнена. Але він такий, який є. Я зараз на тому етапі, коли починаю замислюватись:
а чи є в нас взагалі щось спільне? І я зараз не про його мовчазливість. Схоже, я
багато в чому помилялась.
Якщо ти хочеш, щоб усе склалось, будь активнішою.
Авжеж. Авжеж.
Адже я не просто так у нього закохалась.
Так.
-Вечірка починається! -Я не зняв футболку.
-От чорт. -Так!
Хочеш капелюшок?
-Що? -Капелюшок?
-Ні. -Ні.
-Він злетить. -Ні, він прив’язується.
У мене й так на голові казна-що.
А як твої справи?
В усьому іншому – чудово.
Мене це трохи напружує.
Чому?
Тому що…
Чому ти нервуєшся через інших людей?
Я не нервуюсь через інших людей. Але… тут є пари, які зацікавлені одне в одному. На
відміну від нас.
-Дякую. -Будь ласка.
Дякую. Хочеш їсти?
-До біса все. -Що? До біса? Ти сердишся?
-Мені здається, ти сердишся. -Ні.
У нас із Тейлор натягнуті стосунки, і… я не знаю, як це виправити.
Сядемо за цей столик?
Авжеж. Здається, я відстав від усіх. Відколи ми приїхали, я бачу, що їй
хочеться піти, і поки що нічого не змінилось. Я не знаю, що я можу сказати чи
зробити. Не знаю.чи хтось інший може якось на це вплинути.Дуже паскудно від
такої ситуації.
Я не думаю, що все має бути настільки важко. Навряд.
Усі кажуть, що в них усе супер. Мовляв, були певні незручні моменти, але загалом,
усе чудово.
Я стараюся. Я хочу все владнати.
Просто… дивися вперед. Дивися вперед – і все буде добре.Бо це все, що в нас є.
Це все, що в нас є.
-Добре. Добре… -Майбутнє… буде таким, яким має бути.
Я ніколи не здамся.
Я кохаю Джей Пі. Він справжній. Я бачу, що він чесний. І в мене ні з ким не було
такого емоційного зв’язку. Ходімо побродимо. Подивимось, яка вода. Тож, я
сподіваюся, що ми з Джей Пі пройдемо цей експеримент… одружимось, будемо щасливі, і
на нас чекає… шалене життя. Думаєш, холодна?
Мабуть, холодна, але не дуже.
Та водночас, він дуже спокійний, сором'язливий. Це нормально. Я
зустрічалася з такими хлопцями. От тільки я не збиралася заміж за такого
тихого чоловіка. Так, я балакуча, та я не можу говорити замість нього до кінця своїх
днів. Я не можу завжди починати розмови. Ні, так не піде. Як тут гарно. Поглянь!
Якщо нам судилося жити разом, і бути в шлюбі п’ятдесят із хвостиком років, це не
має бути важко й напружено. Поглянь, яка пташечка.
Не знаю, Джей Пі. Якби мені було байдуже, мене б тут не було.
Я досі кохаю й ціную тебе.
Я старатимусь.
Може, нам варто поговорити про це за вечерею?
Я не хочу тебе втратити.