Jeg ville gifte mig med dig. Det ville jeg.
Det vil jeg have med dig.
Det vil jeg virkelig.
Da jeg fandt ud af, at du var rejst,
knækkede jeg sammen.
Jeg troede, vi var på bølgelængde
hele vejen igennem.
Vi sagde begge: "Jeg elsker dig."
Vi talte om, hvor meget vi glædede os til
at være sammen resten af livet.
Du gav ikke udtryk for nogen form for tvivl.
Følelserne og tvivlen kom, da jeg hørte det om Lydia.
Hun gav mig langt flere oplysninger, end du gjorde.
Og jeg bad ikke om dem.
Vi talte om det. Jeg føler ikke noget for hende.
Det, hun fortalte, var,
holdt I op med at ses for blot nogle måneder siden.
Hun fortalte en masse unødvendige ting om,
hvad hun købte til dig. At hun gav dig en hund,
hvilken bil du har.
-Det gjorde mig utilpas. -Det fortalte du ikke mig.
Du var ikke særligt modtagelig, da jeg fortalte
om en brist … en fejl i min fortid.
Det var jeg da.
Jeg vendte 180 grader, som du nok husker.
-Og jeg undskyldte. -Ja.
-"Jeg skulle have været mere åben." -Okay.
Jeg ville være ærlig og gøre dig godt tilpas,
men jeg ville…
Jeg havde stadig et underbevidst behov for af en eller anden grund at beskytte Lydia
og hendes følelser. Jeg vidste, I var venner.
Jeg ville ikke tale dårligt om dine venner.
Jeg kunne fortælle noget om Lydia, hvor du tænkte: "Hold da op.
Taler han sådan om kvinder, han har datet? Hvad vil han sige om mig?"
-Sådan tænkte jeg. -Ja.
Uanset hvad havde jeg tabt,
men jeg burde have forklaret dig det, så du havde set det større billede.
Ja.
Da vi havde datet i et par uger,
opdagede jeg, at hun gjorde ting, der krænkede min privatsfære.
-Okay. -Og hun løj for mig om det.
Jeg fortalte jo dig, at tillid er det vigtigste for mig i et forhold.
-Ja. -Jeg sagde, det ikke fungerede,
og brød med hende.
Hun ringede og skrev hele tiden til mig. Hun blev ved med at kontakte mig.
Hun undskyldte for det,
og hun lod til virkelig at fortryde det.
Så tænkte jeg: "Okay, der er gået noget tid.
Måske kan jeg give forholdet en chance mere."
Så begyndte vi at ses igen.
Kort tid efter
begyndte jeg at få beskeder fra folk,
der sendte et skærmbillede af hendes Instagram-profil:
"Kender du hende?"
"Ja, det er Lydia."
Så sagde de:
"Hun har kigget på min Instagram-historie i ugevis nu."
Jeg opdagede, at hun gennemgik
alle dem, som jeg følger, og hun holdt øje med dem.
Og det værste var, at hun kørte hjem til mig,
tog et billede af min indkørsel
og sendte det til mig med beskeden: "Jeg kan se dig."
Og så gik jeg i panik.
Jeg var i vildrede.
Men jeg vidste, at det her ikke var sundt
for nogen af os, så jeg brød kontakten til hende.
Og efter et stykke tid…
…fik jeg det skidt over det.
Hun kæmpede med mange ting.
Hun havde lige oplevet et tab.
Så selvom jeg mente, at det var usundt,
tænkte jeg også: "Hun har brug for mig."
Så jeg fortsatte med at tale med hende indtil det tidspunkt,
hvor jeg troede, hun kom på fode igen.
Hun havde fået mange nye venner.
Hun gik i terapi og havde det meget bedre, så jeg slog op med hende.
Og … Jeg ved ikke rigtig.
Jeg fortalte dig ikke om det, fordi jeg ikke ville grave i fortiden,
men så ramte det mig:
"Jeg skulle have fortalt Aaliyah det,
for så havde hun vidst, at Lydia måske stadig kan lide ham
og stadig er besat af ham."
"Måske er hendes hensigter ikke helt reelle, hvad mig angår."
Så havde du måske kunnet tage dine forholdsregler.
I har en lang og omfattende forhistorie,
og den del er jeg ligeglad med. Det er normalt for voksne. Vi dater.
Men det gjorde mig bekymret,
at du var så interesseret i hendes og Miltons forhold.
Du sagde ting om hende og Milton, og hvorvidt hun var klar til ægteskab.
Hun måtte ikke blive såret.
Måske ønsker du hende bare det bedste.
Jeg følte, at I stadig havde noget sammen.
Jeg fandt også ud af,
at hun vidste, du skulle være med her, før I overhovedet kom.
Har hun sagt det?
Den første dag fortalte hun nogen af pigerne,
at hun havde på fornemmelsen, hun ville møde en fra sin fortid.
Og helt ærligt, Uche,
efter din reaktion satte jeg spørgsmålstegn ved,
om I havde planlagt at komme her sammen.
Jeg vidste ikke, om det var…
Jeg tænkte bare, at ville I på tv, skulle I have deltaget i The Ultimatum.
-Hvorfor skulle vi gøre det? -Pas.
Det giver jo ingen mening.
Hvad skulle planen være?
At vi deltog og foregav, at vi ikke kendte hinanden,
og så ville vi udvikle et falsk forhold?
Så ud i virkeligheden,
hvor vores venner kender hinanden,
og så skulle de foregive, at vi ikke…
-Hold op. -Hvad?
Giver det overhovedet mening for dig?
-Hvorfor… -Nej, men…
Den pige…
Måske foregav I at slå op for at kunne deltage.
-Hvem ved? -Nej.
Da hun og jeg talte sammen den aften,
sagde jeg noget, der bare var ment som en joke.
Jeg erkender, at hun sagtens kunne misforstå det.
-Ja. -Hvad sagde du?
"Hvis Uche ikke frier, kan du få ham tilbage."
Men det mente jeg ikke. Det gjorde jeg ikke.
-Da jeg sagde… -Men du mente det.
-Du mente det. -Ikke rigtig.
Det ødelagde eksperimentet for mig.
Da jeg rejste,
troede jeg ikke, at ville holde op med at se på et forhold.
Det var ikke det, jeg forventede.
Det fortryder jeg.
Hvad gør vi så nu?
Med et fundament, vi fik opbygget, mener jeg stadig, det er forsøget værd.
Jeg elsker dig stadig og kan stadig se os to blive gift,
men jeg har også mine tvivl.
Eksperimentet var meget stressende,
men det er ægteskab også.
Ja.
Jeg har set mine forældre gennemgå ting i deres ægteskab,
der får eksperimentet til at fremstå som en ren stoledans.
Det ved jeg.
De opgav ikke eller forlod hinanden.
Måske er du nu nået til et punkt,
hvor du tænker, du måske burde være blevet…
…men problemet er, at jeg føler,
at du adskiller vores forhold fra eksperimentet.
-Ja. -Ikke?
"Jeg rejste, men troede ikke, vores forhold sluttede."
Eksperimentet og vores forhold er det samme.
Hvordan skulle vi ellers have mødt hinanden?
Det hjalp os med at kommunikere og forbedre os.
Jeg lærte at slippe fortiden og være mere åben og forstående.
Og du lærte ikke at flygte fra problemerne og at kommunikere.
Og i pods'ene,
hvis vi var uenige, så fik vi talt tingene igennem.
Og så ude i den virkelige verden…
Jeg kunne ikke komme hjem fra pods'ene,
og du fulgte mig på Instagram, og så fulgte du mig ikke.
Så sendte du mig en talebesked.
Før jeg kunne svare, slettede du den, og så blokerede du mig.
Jeg kunne ikke kontakte dig i to døgn.
Jeg måtte holde øje med din Instagram-konto,
til du fjernede blokeringen, og så kontaktede jeg dig.
Jeg har aldrig nogensinde overvejet at spørge nogen,
om de vil giftes med mig. Jeg er 33.
Jeg var klar til at bede dig om at tilbringe resten af livet sammen med mig.
Men du dukkede ikke op.
Du sagde, du rejste, fordi du havde skændtes med Lydia.
Du sagde hele tiden,
at du rejste på grund af hende,
og fordi du ikke kunne håndtere situationen.
Men den sande grund er, at du ikke stolede på mig,
og du stolede ikke på vores forhold.
Jeg tror, det er slut mellem os.
Det forstår jeg godt.
Jeg er lidt bange for, om der er tallerkner i vasken og meldug.
Tror du virkelig, der er mug hos mig?
Meldug! Som den lyserøde ring rundt om toilettet.
-Vent og se. -Åh gud!
IZZYS LEJLIGHED
Godt.
Okay, her er rent.
Du gjorde mig bange.
Du har blågrønne blomster.
-Gjorde du det selv? -Ja.
-Det ser ret piget ud. -Det er piget. Ja.
Det er et hobby-hjem.
Hvad var du så bange for?
Jeg forventede, at her var ulækkert.
Det er bedre, end jeg forventede af en ungkarl.
Du er ikke til natborde?
De røg ud, da jeg flyttede.
Møbler giver mening.
-Klart. -Natbordet skulle stå der…
Er man ungklar, der ikke har folk på besøg så ofte…
Som ungkarl har man besøg af visse mennesker hele tiden.
Hvad mener du?
De mennesker elsker at have et natbord at lægge deres smykker på eller…
Jeg har ikke fået klager.
Smykker med mere ligger her, og der er en glemmekasse.
Hvad skal det sige?
Okay, lad os se. Hvad har vi her?
Skønt at se, at der også er kondomer i glemmekassen.
Jeg er meget ansvarlig. Det er godt.
Her er der en ring, øreringe…
-Hvem ejer dem? Det ved du ikke? -Ikke lige nu, nej.
-Du lyver. -Nej, jeg ved det ikke.
Jeg har boet her i halvandet år nu, så…
-Hårnåle. -Skal det hele vises frem?
Du solgte din sjæl til djævlen.
Skal vi giftes, vil jeg ikke skjule noget for dig.
Okay, hvem ejer så tingene?
Det ved jeg altså ikke. Jeg lyver ikke. Ingen anelse.
I guder. Okay.
Det er meget umodent.
Smid det ud. Ved du ikke, hvis det er, hvorfor så beholde det?
Vi må lige se.
Har du intet service?
Jo. Eller hvad … Nej. Mener du glas og sådan? Nej.
Åh gud!
Da jeg var 29, nej nok nærmere 26…
Nej, faktisk aldrig.
Jeg har aldrig haft plastikservice
eller en glemmeskuffe.
Forbløffende.
Jeg ved ikke rigtig.
Kommer det med modenheden, eller er han bare sådan?
-Da vi talte om at lave mad til hinanden… -Ja.
-Du ville give mig plastik. -Ville du stadig elske mig?
Jeg ville tage mit sølvtøj med.
Men var det første date, og vi hyggede os…
Jeg vil dømme dig så hårdt.
Jeg knoklede for at lave dejlig mad,
men du ville dømme mig for plastikservicen?
-Ja. -Av.
Hvornår har du lavet mad til en pige her?
-Det er sket et par gange. -Med plastikservice?
-Du sagde, ingen besøgte… -Ingen dømte mig.
Det var tanken, der talte. Men godt at vide, skat.
Jeg ved, vi har forskellige baggrunde.
Jeg har knoklet for at nå til der, hvor jeg er nu.
Jeg var ikke ude til fine middage og på restauranter og den slags.
Du må ikke føle, at jeg hakker på dig. Jeg suger det hele til mig.
Jeg har ikke set den side af dig. Og så er du jo en mand.
Du er en mand, så du har ikke perfekte ting, der giver mening.
Nu har jeg ladet dig tale, så nu er det min tur.
Du får det, du får.
Enten kan du lide mig og det, der følger med,
eller ikke.
Stacy er ældre end mig, og hun har datet ældre mænd.
Fyre, der er ti år ældre end hende, i 40'erne. Start-40'erne.
Jeg er 29-
Men omvendt er jeg meget mere følelsesmæssigt stabil end dem.
Derfor er hun jo sammen med mig. Jeg føler ikke, at alder betyder noget.
Det er småbitte ting, som skide tallerkner.
Så, ja.
Nu skal du høre.
Forklaringen på glemmekassen…
-Det kunne jeg ikke lige magte. -Hvorfor?
At du beholder ting, som du ikke ved, hvem ejer.
Jeg havde helt ærligt glemt, at de var der.
Hvorfor smider du dem ikke ud?
Pas. Tror du, jeg beholder dem som minder?
Nej. Så jeg forstår ikke, hvorfor du har dem.
Jeg ved det ikke.
Du vidste præcis, at der var en glemmeskuffe.
-Ja. -Som en joke.
Jeg så den i aftes og tænkte: "Hold kæft, den havde jeg glemt."
Med du smed ikke tingene ud.
Fordi jeg … Jeg vil bare ikke lyve for dig.
Nej, men vi er forlovet, så jeg ville smide det hele ud.
Jeg smed alle de billeder ud, jeg havde.
Jeg synes, det er sært.
Du så den i aftes, men lod bare tingene være,
og så fortalte du mig om den som en slags joke. Det var ikke sjovt.
Jeg lod den være der af en grund.
Så du kunne se, hvordan mit liv var før dig.
Hvad repræsenterer den så?
At du kan acceptere alt ved mig.
Så jeg skulle se…
-Du skulle ikke se det. -Hvorfor smed du det ikke ud?
Hvad mener du? Tror du, jeg gjorde det med vilje?
Nej, men du vidste, jeg skulle se din lejlighed.
Du lod den være, så jeg kunne se, hvem du var før. Det opfatter jeg,
som at jeg skal dig som en scorekarl, der scorer piger
og laver mad til dem. Du er ligeglad med,
hvad maden serveres på. Den følelse får jeg.
Jeg ville bare være helt åben om alt,
og jeg tænkte, du ville kigge i alle skuffer.
Du gik jo igennem alle køkkenskabene.
Ja, og min pointe er, at enhver, der kan tænke klart,
eller som er forlovet, ville have taget øreringen og ringen,
som man ikke kender ejeren til, og smidt dem ud.
Jeg ville bare være…
Du skulle se min bolig. Du ved intet om mig.
-Ved jeg intet om dig? -Altså, hvordan mit liv er.
Hvorfor skal vi lade, som om vi ikke havde et liv før pods'ene?
Det gør jeg ikke.
Jeg sagde, jeg havde et liv før, og af respekt for dig
smed jeg visse ting ud, som du ikke skulle se.
De betyder intet for mig, så de røg ud.
Du er min forlovede. Tror du, jeg prøver
at smide piger fra mit datingliv i ansigtet på dig?
-Jeg… -Det siger jeg ikke.
Det er ikke det, der gør mig sur. Du skal ikke gennemgå…
Er du sur?
Ja.
Jeg er forvirret. Det giver ingen mening.
Og det, du siger lige nu, hjælper mig ikke med at forstå det.
På ingen måde overhovedet.
Jeg bliver i tvivl om, hvorvidt du er klar til ægteskab.
Om du er klar til forpligte dig og gå på kompromis,
for dine svar på ting virker meget
"sådan er jeg bare".
Havde du mødt mig ude i virkeligheden, ville manglen på tallerkner så have været
en skuffet forventning, så du havde droppet mig?
Jeg følte, du var materialistisk der.
-Nej, hør engang. -Hørte du, hvad jeg sagde?
-Ja, og jeg vil svare på det. -Okay.
Jeg har været i samme situation, og ved jeg, hvad du kan lide,
så gør jeg det, fordi jeg ved det.
Det var pointen, og du får det til, at jeg er materialistisk.
-Sådan virkede det. -Okay.
Jeg sagde endda: "Det er tanken, der tæller."
-Det forstår jeg… -Hold op med at afbryde.
Jeg har ikke lyst til at være her. Jeg vil hjem.
Jeg ved godt, du sikkert er superfrustreret lige nu.
Du vil nok ikke have mig i nærheden.
Det stinker,
men du siger, du vil have en, der kæmper.
Jeg kæmper.
Du skal bare vide, jeg elsker dig.
15 DAGE TIL BRYLLUPPERNE
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det?
-Rart at møde dig. -I lige måde.
-Hej. -Hej!
Da Lydia er min forlovede, er jeg helt klart lidt mere nervøs for
at møde hendes mor og bror,
for det første indtryk betyder virkelig meget.
Jeg vil gøre et godt første indtryk, så jeg tænker:
"Vil jeg virke meget moden, eller skal jeg virke superkærlig?"
At møde hendes mor er…
Det er stort.
Kan hun acceptere og elske mig, så tror jeg, vi kan få det til at fungere.
-Er du lykkelig med Lydia? -Hvabehar?
-Er du lykkelig med Lydia? -Ja.
Hvad føler du for Lydia?
Når vi er sammen, føles det,
som om vi er børn igen og fjoller hele tiden.
Løber rundt i huset.
Det er meget højlydt, men samtidig meget roligt.
Men du er med på den alvorlige side af det, ikke?
I podden talte vi om arbejde og om vores familier.
Vi talte om forskellene på os,
og vi supplerer hinanden rigtig godt.
Jeg sagde: "Er du virkelig klar til at håndtere alle de udfordringer,
som vi kommer til at stå over for?"
"Er du klar til at blive gift med mig?"
Svaret er ja.
I alle livets roller, ægteskab, sønner…
-Børn. -Hvor mange børn har du?
-Hvor mange børn jeg har? -…vil du have?
-Tre. Det er et godt antal. -Det tal kan jeg godt lide.
Jeg vil sige to og en adopteret.
Han vil gerne adoptere en, og jeg indvilligede i det, men…
Jeg spørger igen efter jeres første.
-Vær sød. -Jeg føler bare…
Der skal være mindst to.
Den førstefødte er stille.
-Nej, han er ej. Det er løgn. -Og nummer to…
Og nummer to…
Mor!
…har meget hår.
Hun er meget passioneret.
Det har jeg fra hende,
I podden,
når man kom ind, vidste man altid, om det var Lydia.
Jeg hørte stemmen og tænkte: "Ja, det er Lydia.
Det ved jeg."
Hun taler højt.
Det er bare min lydstyrke.
På flyet hertil
sad folk bagerst i flyet og kiggede på os.
Jeg tænkte…
Vi grinede. Hun griner meget højt og taler også meget højt.
Hun er lærer, så det går op.
Jeg havde spansk i to år i high school.
Hvad er det eneste, du kan på spansk?
Me gusta, no me gusta.
Me gusta, no me gusta. Okay.
Noget med en dreng?
Får I børn, forventer du så, de bliver tosprogede?
-Ja, det er vigtigt. -Det har vi diskuteret.
Jeg sagde, at de kun skal tale spansk hjemme.
I diskuterede ikke. Du sagde, det skal være sådan.
Ja.
Du er meget kommanderende. Vil hun have noget…
-Det har jeg hørt. -Sig ikke det.
-Hun kommanderer. -Ja.
Hvad gør I ved uenigheder?
-Lydia har virkelig OCD. -Nej!
Det kommer fra hende.
"Milton, din tandbørste ligger på bordet, hvorfor ikke i skuffen?"
-Den har en plads! -Kan det ikke være på bordet ved…
Han lod tandpastaen være åben.
Nej…
-Ikke sandt. -Nej.
-Jo! -Nej.
Den kamp er tabt på forhånd.
-Han smider håndklædet på gulvet. -Det var ikke sådan.
Han fjernede det ikke!
Af og til skal du på job og har travlt:
"Jeg må ikke komme for sent…"
Jeg forsvarede dig gerne, men den kamp er tabt på forhånd.
Det er godt med Lydia, for vi finder altid et kompromis.
Han lytter.
Jeg siger: "Jeg kan ikke lide det", og så prøver han straks at ændre på det.
Han prøver at forstå, hvorfor det generer mig, det ved jeg,
og jeg forsikrer dig om, at jeg ved, jeg har din opbakning.
Og det er noget af det allervigtigste.
Det tager jeg ikke for givet.
Stop lige. Jeg skal oversætte.
Hun har altid været eventyrlysten
og den, der har gjort de mest følelsesladede ting.
-Lidenskabelige. -Lidenskabelige.
Ja.
-Græd ikke. -Nej!
Det har hun gjort tre gange nu.
-Jeg elsker dig. -Elsker dig højt.
Det ved jeg. I lige måde. Du betyder alt.
"Jeg ønsker bare, at I er lykkelige."
Det er så anderledes at se det bånd, I har.
At I bliver så rørte og … Gode gud.
-Godt. -Det er jeg ikke vant til.
Men jeg har faktisk altid ønsket, at jeg fik sådan en familie selv.
-Hvabehar? -"Vi accepterer dig i vores familie."
Tak.
Vi kan godt beholde ham.
-Kan vi det? Kan I lide ham? -Det kan vi. Ja!
Ingen returret.
-Okay. -Ingen retur.
Nej tak.
-Okay. -Ingen retur.
Når I så skal have barn, tager vi et 12 måneders krydstogt,
til barnet er blevet født, for vi magter ikke hende som gravid.
Er det for sent at smutte?
Skål.
-Velkommen til min familie. -Tak.
Kommer jeg ikke direkte fra motorvejen, kan jeg aldrig huske vejen til min far.
Hvor længe har han boet her?
Omkring seks år, tror jeg.
Okay.
Jeg blev ret så sur i aftes,
men jeg har aldrig haft en partner, der siger: "Jeg går ingen steder.
Om du så er verdens værste menneske, og jeg fortryder alt,
forlader jeg dig ikke." Jeg tænker: "Sikker?"
Han er macho og rå på sin vis,
men ikke hvad følelser angår. Det er forvirrende.
Men det er præcis det ved ham,
der tiltrækker mig og gør, at jeg stoler på ham.
Den pludselige mildhed.
Har en flisegang nogensinde føltes så lang for dig?
Ja, til afsløringen.
Det er totalt modsat det, man forventer af en maskulin sværvægter.
-Hej! -Hej!
STACYS SØSTER
-Hej! -Du godeste!
Hvordan går det?
-Hvordan går det? -Godt. Tak.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
-Rart at møde dig. -Det er min far Dale.
-En fornøjelse. -Rart at møde dig.
Lad os tage en drink og komme i gang med at lære Izzy at kende.
Spændende.
Vi er så spændte!
Den er flot.
Nå ja! Den fulgte med forlovelsen.
-Nå ja. -Ringen.
-Hvor smuk. -Tak. Den stråler sådan.
-Den er smuk. -Du godeste!
Hun har den smukkeste ring.
Den er smuk.
I pods'ene spurgte han, hvilken slags ring jeg ville have.
"Giv mig et bånd eller en klippesten."
-Sådan. -Ingen er rystet over det svar.
Skål for jer. Vi er glade for at møde dig.
Tillykke.
-Tillykke! -Tak!
-Velkommen til familien. -Ja!
-Tak. -Og vores skøre sider.
-Ja! -Gud velsigne dig.
Tak.
Du godeste.
Hvordan var det at opfostre tre piger?
-Noget af en mundfuld. -Ja?
Ja. Vi var på en tur engang,
hvor de havde en kuffert med, hvor der kun var sko i.
Vi skulle til Frankrig i to uger!
-Men kufferten var så stor her. -En stor…
Vi kom til Nice, og chaufføren hentede os:
"Hvad er der i?" Jeg sagde: "Sko. Kun sko."
-Her? -Nej.
Vi tog til Frankrig. Hele familien.
I er nok…
I er sultne, så fyld en tallerken.
Vi kan sidde i sofaen. Der er mange spørgsmål.
Det er nok eneste gang, vi rigtig kan få talt med jer,
og det handler om et bryllup. Det er stort.
Hvad er det ved Stacy, der gør, at du ved
med 100 % sikkerhed, at du vil giftes med hende?
Stacy kendte mig ud og ind uden at have set mig.
Alt, hvad jeg tænkte eller følte, kunne hun fornemme med det samme.
Det er hende.
Vi kender dig jo rigtig godt,
og du tager ikke hovedkuls beslutninger.
-Slet ikke. Ja. -På nogen måde.
I taler om at blive gift. Hvordan ved du, at du er klar til det?
Jeg kender ham og ved, han er den eneste ene.
Har jeg nogensinde sagt: "Jeg vil giftes"? Nej.
Det kommer som et chok for os, at du er der nu.
Er der nogen samtaler, som I
stadig mangler?
Ting, du ikke har sagt, som hun vil opdage?
Har du hemmeligheder for os?
-Nej. -Seriøst.
-Har du en hemmelig familie? -Nej.
-Han har lige fået et pas. -Har du aldrig haft et?
Vi var ikke i en økonomisk situation, der tillod os at rejse så meget.
Så nu vil jeg bare afsted.
Jeg vil gerne have
et sødt, banalt billede foran Eiffeltårnet.
-Kors. -Den slags.
Han har aldrig været i New York. Ingen steder.
New York og Californien er de to stater, jeg har altid gerne har villet besøge.
Du sagde, I ikke rejste,
fordi økonomien ikke tillod det?
I slutningen at 20'erne får man styr på sin karriere.
Føler du, at du er på den rette hylde der,
for rejser er meget vigtigt for Stacy?
Det siger hun måske ikke, men du rejser mere end nogen anden, jeg kender.
Og det er ikke just billigt, så…
-Ja. -Jeg ved ikke, hvad du laver.
-Jeg var sælger. -Okay.
Jeg smuttede. "Hør engang.
I år vil jeg have en bedre balance mellem arbejde og fritid,
være lidt mere egoistisk og rejse lidt mere
og sådan noget." Jeg blev træt af at pukle sådan.
Jeg aner intet om forsikring, men en ven kontaktede mig:
"Du har god erfaring som sælger."
Jeg var sælger i ni år.
Han sagde: "Søg ansættelse her."
Jeg skulle på ferie i Colorado i en uge og kom tilbage.
Et par dage efter skulle jeg det her.
-Så du har stadig et job? -Ja.
-De var søde og støttende. -Det er vigtigt.
Hårdt arbejde.
Derfor spurgte jeg, om du havde job eller bil.
I pods'ene taler man om alting.
Man taler om livsmål, familieværdier, børn…
Hvad tænker du om børn?
Vi er enige på det punkt.
Får vi børn, er det skønt. Gør vi ikke, er det også okay for mig.
Er der noget, du synes, der er hårdt at håndtere,
som du ikke er vant til fra dit singleliv?
Ja.
-Vil du uddybe det? -Ja. Bare ud med det.
Hans lejlighed. Jeg forventede ikke the Ritz.
"Han bor alene. Det er en fyr."
Men når du bor sammen med mig,
er der tallerkener og glas.
Jeg har plastiktallerkner og skåle i stedet for glas.
Jeg har engangsgafler og -skeer.
Du havde plastikgafler og … Jeg kender ikke scenariet.
Hvordan kommer I igennem det?
Du siger: "Det er ikke det, jeg er vant til."
Du siger: "Det er sådan jeg lever til hverdag."
-Det gik ikke så godt. -Ja. Hvad…
Vi følte os vist begge to misforstået og dømt.
-Ja. -Ja.
Han sagde: "Du er materialistisk."
Jeg sagde: "Vil du ikke imponere mig med service, der ikke er lavet af pappir?"
-Ja. -Hvordan kom I videre?
Det var en af de bedste dage, jeg har haft med Stacy.
Det er jeg ikke enig i.
Ud over skænderiet.
Hun var ked af det og gik udenfor.
Jeg gik udenfor. Vi satte os i bilen.
Hun tog min hånd. Vi kom hjem, og hun sagde: "Vil du tale om det?"
"Ja, lad os få løst det."
Og så fik vi løst det med det samme.
Hun lavede mad.
-Vi slukkede alt lys. -Utroligt, ikke?
-Det er da løgn. -Jeg lavede mad!
Det var midnat. "Vi bikser noget sammen." Jeg imponerede mig selv.
Det handler nok om, at når man har det første store skænderi,
mærker man frygten for, at den anden vil gå fra en.
Når vedkommende så kommer og siger:
"Det gik skidt, så kan vi ikke ordne det nu, gør vi det senere.
Uanset om vi ikke forstår hinanden, bliver jeg lige her. Jeg går ikke."
Så det, der gør, at I er trygge i jeres beslutning, er,
at I ikke opgiver den anden uanset hvad.
Ja.
Det sagde vi vist begge to fra starten om ægteskab. Det er ikke en leg.
Det er alvorligt.
Jeg har ikke engageret mig sådan før,
for jeg ikke havde fundet en, jeg kunne mærke det hos.
Den gejst og kampånd. Når jeg siger, det bliver pissehårdt,
ved jeg, hvordan det ser ud, for jeg har set noget kollapse.
-Ja. -Ja.
Beklager. Det er et ømt punkt for os.
Ja.
Så det er…
Man skal vide, hvordan den slags ser ud, og man skal vide, at det bliver godt igen.
Jeg har brug for en beslutsom type, der kæmper og…
-Ikke opgiver dig. -Ja.
Det ser jeg i ham hver dag.
Det gør mig glad, selvom jeg har tårer i øjnene. Jeg…
Jeg har aldrig før grædt så meget. Jeg græder ikke. Du godeste!
I alle Stacys tidligere forhold
har jeg ikke set hende være så følelsesmæssigt og fysisk forbundet.
Så jeg tror virkelig, at Izzy er en, der gør hende lykkelig.
Skal vi snakke?
Men Stacy er glad for restauranter, rejser og pæne ting. Helt enkelt.
Hold da op.
Det betyder ikke, at han skal tjene styrtende,
men hun vil ikke dele regningen på en restaurant.
Hun føler, hun fortjener, han betaler.
Man kan sige: "Kærligheden overvinder alt",
men det varer kun, til man ikke kan betale kreditkortet ud.
Okay. Hvordan har du det med det hele?
-Der er meget at forholde sig til. -Enig.
Men jeg er med på alt det med "kærlighed er blind".
Men kærlighed skal også have mad.
Have tag over hovedet.
Af og til vil den flyve på første klasse. Hun er en…
Jeg elsker hende højt, men hun vil gerne noget,
og I lader begge til at ville rejse og så videre.
Jeg mener…
Hvor ser du dig selv om fem til ti år? Hvad vil du … Du ved, hvor du står nu.
Ja. Jeg tror…
Med den nye karrieremulighed, jeg har fået,
var jeg lidt bekymret, fordi jeg er helt ny i den branche.
-Men jeg kan tjene mange penge der. -Ja.
Man får, hvad man lægger i jobbet, så derfor er jeg så spændt.
-Det er helt nyt. -Ja.
Men jeg vil kunne gøre de ting nu. Jeg har aldrig kunnet gøre de ting før.
-Klart. -Kan du følge mig?
Jeg har opsparinger med mere. Jeg er god til at styre mine penge.
Ja. Det er ikke, fordi jeg vil fokusere på penge.
-Ja. -Men…
Hun har tydeligvis brug for hjælp eller støtte.
Hun har et hus, hun har knoklet for at købe, og så videre.
-Det talte vi om, da vi så hendes hjem. -Ja.
Hun sagde: "Det bliver vores hjem.
Hvis et klimaanlæg ryger, vil du så være villig til…
Kan du hjælpe til med de 20.000, så vi kan udskifte det?"
-Særligt i det hus. -Præcis.
Jeg mener, det er dit ansvar at klare det, men glipper det, så det bliver mit ansvar…
Jeg er ikke bekymret eller bange for, at jeg ikke vil kunne gøre det for hende.
Jeg vil ikke føle mig dømt, hvis det glipper.
Jeg er helt ærligt bare allermest spændt.
-Hun virker glad. -Ja.
Det er meget på så kort tid, men jeg er forhåbningsfuld.
Meget optimistisk. Du har vist et godt hoved siddende på skuldrene.
Jeg kan godt se, at der er fordele ved eksperimentet.
Og om det sker om en måned eller om et år,
er det, som I siger: "Hvad venter I på?"
Alt i mit liv falder bare på plads nu.
Det faktum, at hun ved, hvad hun vil,
er præcis det der gjorde, at jeg valgte Stacy.
13 DAGE TIL BRYLLUPPERNE
-Jeg er spændt! -Jeg glæder mig til at se alle.
Vi må se, når først vi har fået et par shots i dem…
-"Hvad så, røvhuller?" -Jeg vil ikke bringe uheld.
-Halløjsa. -Jamen hej, venner!
Hvad så?
-Hvor ser du afslappet ud! -Alt vel?
Marisita!
-Hola. -Miriam!
Jeg er bare så lykkelig.
-Du ser godt ud, skat. Se dig lige. Ja. De er for…
Jeg tager alt kødet. I ved, jeg kan lide kød.
Det er utroligt med JP og Taylor.
-De låste sig fast for tidligt. -Næh.
-Tror du ikke det? -Nej.
Jeg føler bare,
hun ikke gav det en chance. Hun blev bare træt af, at JP var stille.
Det er jo et forhold.
Måske er han ikke god til at tale om følelser.
Jeg tænker bare, at får jeg en datter, skal hun giftes med en som ham.
-Seriøst? -Ja. Det er Kaptajn Amerika for mig.
Johnie er her! Du godeste!
Ved du, hvem det er?
-Nej. -Din ven Johnie.
-Åh gud! Hvordan går det? -Skal vi hilse på?
-Jeg gør det altså ikke. -Du er her!
En kompliceret situation.
-Jeg er med. -Meget høfligt af dig.
-Jeg sætter mig. Må jeg få en drink? -Hvad vil du have?
Johnie er så langt ude. Virkelig langt ude.
Mens vi var i loungen, var vi flinke ved hinanden.
Vi talte sammen, lavede sjov og hyggede os.
Så lagde jeg to og to sammen,
før hun gjorde, og indså, at vi talte med den samme.
Jeg havde det forfærdeligt. Jeg havde ondt af hende.
Jeg var trist, da jeg vidste, at Izzy ville vælge mig som sin kæreste.
Jeg havde så ondt af hende, og da hun så opdagede det,
begyndte hun bare at rakke mig ned over for alle.
Det pisser mig virkelig af.
-Vent, er det Josh? -Hold da op.
Nej, det er Chris.
-Hvad så? Sikken overraskelse. -Alt vel?
-Vi er jo officielt et par. -Hvor officielt?
-Bare kærester. -De knalder.
Åh gud!
Chris er altså min kæreste.
Da Chris og jeg havde slået op i pods'ene, mødtes vi i lufthavnen,
og i det øjeblik, vi mødtes, var kontakten der stadig.
Han er nok det bedste menneske, jeg nogensinde har mødt.
Han er bare…
Han er sådan et godt menneske,
at jeg dagligt tænker: "Jeg vil være mere som ham."
Min mor har mødt ham og sagde: "Han er den bedste mand, du har datet."
Efter fem minutter.
Så det er den type menneske, Chris er,
og jeg er taknmelig for, at han…
…giver mig en chance til.
-Hej, Chris. -Hej.
Godt at møde jer.
Få ansigt på stemmen.
Jeg føler, der er sket så meget i de seneste 2,5 uge.
Johnie, godt gået, at du scorede den flotteste.
-Tak. -Ja.
Du er en idiot.
Hvorfor er alle så overfint klædt?
Hellere for fint klædt end for afslappet klædt.
Ved I, hvad der skete?
Han havde et jakkesæt på, og bukserne revnede herfra og dertil.
Det var det tøj, Milton havde på, da han friede.
Lad os så komme i gang.
-Arriba! -Arriba!
-Abajo. -Abajo.
-Por centro! -Por centro!
-Y por dentro! -Y por dentro!
Lad os få gang i festen, skat!
Er I to kærester nu, eller hvordan?
Ja, det er vi.
Jeg måtte kun tvinge ham lidt. Det er fint.
Hvordan gik det, da I kom hjem?
Jeg husker ikke, hvad der skete op til, men…
Han slog op med mig.
-Dejligt. -Klassisk.
Du agerer, som om det var ufortjent.
-Skål. -Jeg kan være giftig.
Ja, han slog op med mig, og så mødtes vi i lufthavnen.
Vidste I, hvem hinanden var der?
Næsten øjeblikkeligt, pudsigt nok.
Jeg lå ned og prøvede at få en lur, og han blev ringet op af sin far,
og så gik han.
Jeg tænkte: "Jeg savner ham egentlig",
og han kom hen og klemte min hånd. Jeg tænkte bare: "Jeg er forelsket i ham."
I lufthavnen.
Han kører med klatten.
I morges lavede Stacy sjov og sagde,
hun ville ønske, hun havde skidt i kagerne. Hun bagte dem.
Det ville hun ønske for at ramme Johnie. Jeg tænkte: "Åh gud!"
-I guder. -Ja.
Jeg troede ikke, det var et problem.
Rart at se dig.
Du virker glad sammen med Stacy, og jeg er glad sammen med Chris.
Jeg er glad for den beslutning, jeg traf.
Jeg har hørt mange syrede ting om dig.
Alle de ting, du sagde til mig, sagde du også til andre.
-Du er vred over, jeg fortalte andre… -Ikke vred.
Du knuste Chris. Forståeligt nok.
Fyren var vild med dig. Men du ville vælge mig. Fat det.
Da du så beder Chris om at mødes med dig igen…
Hvad angik det dig?
Det gjorde det heller ikke. Men det angik mig,
at du sagde noget til ham, og det modsatte til mig.
Jeg kunne tage herfra med Chris og vide præcis, hvordan livet ville blive,
og hvordan han ville behandle mig, men jeg faldt ikke for ham.
Jeg spekulerer på, om jeg…
…gentog mit mønster med Izzy.
Jeg har tendens til at gå efter mænd, som er følelsesmæssigt utilgængelige.
Men er du klar til at ændre på det?
Ja. Derfor er jeg her.
-Jeg sagde det samme. -Så du…
Nej, du gjorde ej.
Du fortalte Chris, at du gik efter mig,
fordi du ville date fyre, der var ude på eventyr og var spontane.
Som du havde gjort før, og det var lige mig.
-Ja. -Du sagde, du ikke ville have Chris.
Du kunne se jeres liv for dig, og du var ikke forelsket.
-Faktisk… -Du kaldte…
Lad mig tale ud. Så hører jeg på det, du vil sige.
For Chris var du hans nummer et, og han blev totalt forvirret.
Jeg sagde: "Hun sagde sådan om dig."
Han sagde: "Hvad fanden? Hun sagde sådan her om dig."
Hvornår må jeg sige noget?
-Du har talt i ti minutter. -Fair nok.
-Må jeg tale nu? -Ja.
Tak.
Alt, hvad du har sagt, er korrekt.
Jeg sagde: "Chris, jeg kan tydeligt se fremtiden.
Jeg reagerer følelsesmæssigt mest på Izzy."
Da du så slog op med mig, gennemtænkte jeg begge forholdene,
og jeg gentog et mønster. Du var min nummer et.
-Så jeg var totalt knu… -Men jeg var ikke din eneste nummer et.
-Så igen… -Du var…
Vil du lige lytte et øjeblik?
I al den tid, vi var i pods'ene og datede,
havde jeg én nummer et.
Derfor prøver jeg nu at gøre det godt igen med Chris,
fordi han var nummer to.
Du havde jo ret.
Du er ikke for mig, og jeg ikke for dig. Vi svinger følelsesmæssigt.
Må jeg give dig et råd…
-Det behøver jeg ikke. -I et scenarie…
Det gør du vist, for det er ikke kun mig.
Alle mener, du er skidefalsk.
-Okay. -Helt ærligt.
Tak for det.
Ikke for at træde på dig.
Jeg var følelsesmæssigt engageret i dig på et tidspunkt,
og jeg er så glad for, at det ikke blev til noget.
Ikke på grund af vores forbindelse, men på grund af alt det, jeg har hørt.
Måske bør du lige høre, hvad du selv siger?
-Jeg ved, hvad jeg siger. -Det var ikke mig.
Det handler bare om sladder. For sådan er jeg ikke som menneske.
Hvem er du så? Det er dét, eksperimentet handler om.
Jeg prøver at sige det, men du lytter ikke.
Hvornår har jeg ikke lyttet? Jeg har hørt på alt om dig.
Jeg er ikke skidefalsk.
Var jeg ellers endt med den sødeste fyr af jer alle?
Du kender ikke min historie, og det er jer, der er falske.
Jeg gider ikke mere. Du lytter ikke engang.
-Held og lykke. -I lige måde, makker.
Og sådan går det, når du bliver afsløret i alt dit pis.
Det kunne ikke være gået værre.
-Han siger, jeg er den mest falske her. -Hvad?
Han kaldte mig dybest set en lort.
…hvad han føler…
Nå.
-Ingen tænker da det, vel? -Det er kun ham, der har det sådan.
Er du okay?
Han mener ikke, jeg fortjener dig. Det var det, han sagde til mig.
Stace.
Hvad?
Kom.
Det er sgu langt ude. Han aner intet om os, okay?
Det sårede mig mest, at han sagde:
"Jeg ved, han er en fin fyr, og du er en stor lort."
Det er du ikke. Det ved du.
Lyt ikke til folk, der prøver at såre dig.
Han sagde,
at I havde talt om mig, og at I begge to var enige om,
jeg var et frygteligt menneske.
Sad jeg her, hvis jeg mente det?
-Næh. -Det er noget, han har opdigtet.
Jeg hader ham bare.
Jeg faldt for dig. Du er ikke et slet menneske.
Dem, der betyder noget, mener ikke, du er et dårligt menneske.
Dem, der ikke betyder noget, kan mene hvad de vil. Pyt.
Okay?
Jeg elsker dig så højt.
-Er alt okay? -Helt fint.
-Jeg afslørede hendes pis, og hun blev… -Hvad var det?
Jeg sagde: "Du er skidefalsk."
-Hun fik den helt store tur. -Hvad svarede hun?
Hun sagde: "Det er sgu jer, der er falske."
-Jeg blev bare skidesur. -Hvordan er vi falske?
Jeg prøvede også at sige: "Du taler sgu i tåger."
Nå, jeg skider på, om hun taler i tåger.
Jeg er så taknemlig for dig og vores forhold, skat.
Det er virkelig det, jeg tænker på.
-Jeg elsker dig højt. -I lige måde.
Jeg er glad for, at vi kan kommunikere.
-Du ser rystet ud. -Kors.
Jeg er ikke rystet, jeg er bare irriteret.
Du siger, hun ikke sagde noget, så hvad er du irriteret over?
Jeg kan ikke lide, når folk taler usandt.
Hvad sagde hun, der var usandt?
At jeg var falsk.
-Er det alt? -Ja.
Handlede det om mig? Hvad mente hun?
Det handlede ikke om dig. Jeg forsvarede bare mig selv og mine venner.
-Så dem, hun sidder hos lige nu… -Præcis.
-Jeg er ligeglad. -Hun er fortabt. Bed for hende.
Jeg blæser på hende. Jeg er bare…
Det er bare det at være her og se dem allesammen…
-Sammenlign mig ikke med dem. -Nej.
-Tænk ikke: "Tak for dig, for de er syge." -Nej da.
Jeg er bare glad for, vi er enige trods alt det, der sker.
-Så det gik godt. -Det gjorde det.
Hvor ser I fredfyldte ud her.
Hallo! Vi vil have noget Uche!
-Hold da kæft! -Yo.
-Hvad så, makker? -Hvad sker der?
Hvordan går det?
Det er første gang, jeg ser Uche efter alt det med Aaliyah.
Jeg tænker bare, at jeg holdt af denne mand engang.
Der er småkager og dip og alt muligt. Lydia, kan vi tale sammen?
Helst ikke, men hvis vi absolut skal…
Det behøver vi ikke.
Fint. Lad os bare tale sammen.
Men jeg må have en drink.
Jeg tror, det er meget muligt, at Lydia deltog i eksperimentet
med de forkerte hensigter.
Det vil jeg gerne til bunds i.
Jeg mangler en forklaring.
Da vi to mødtes,
var der for mig straks en gnist, tiltrækning og forbindelse mellem os.
Jeg tror, at fordi jeg følte mig attrået og ønsket af dig,
så kom jeg tættere ind på dig.
Du havde mange kvaliteter, jeg værdsætter.
"Hun er klog, ambitiøs og omsorgsfuld."
Du hørte om min yndlingsfarve, og ved næste møde bar du en blå kjole.
Du hørte om min yndlingsdrink, og ugen efter sendte du mig en flaske.
Fordi du gjorde det, kunne jeg se, at du gør en indsats hver eneste dag.
Det elskede jeg virkelig ved dig.
I guder.
Vi må bare begge to være ærlige, ikke?
-Ingen løgne, intet drama, intet pis. -Jeg lyver ikke.
Det siger jeg heller ikke.
Husker du vores første skænderi, hvor…
…du ikke var helt ærlig, vel?
-Og… -Du var heller ikke ærlig.
Det var jeg lige der, for jeg lagde alle kortene på bordet.
Til gengæld løj du for mig.
-Ærlige… -Jeg løj ikke.
Jeg ville ikke skændes om det, jeg siger bare, hvordan jeg ser det.
Ja, men som du ser det … Jeg siger jo, jeg ikke løj.
Hvis du var ærlig, hvorfor blev jeg så oprørt? Forklar det.
-Hvad gjorde mig oprørt? -Jeg vil ikke genfortælle vores tidligere…
Jeg prøver at sige, at jeg ikke vil skændes om det…
Men du taler højere.
Men der skete … Okay, lad mig forklare det.
Du spurgte om noget, og jeg svarede dig ærligt og sagde:
-"Hvorfor spørger du?" -Efter noget tid.
-Ikke med det samme. -Men jeg svarede ærligt.
Jeg spurgte dig, hvorfor du stillede det spørgsmål, og du var ikke ærlig.
Du sagde: "Jeg fornemmede bare…"
-Det gjorde jeg. -Du gennemså mine ting.
Det gjorde jeg ikke, jeg åbnede bare en skuffe.
-Lydia, du løj om det. -Hør her.
-Hør her, Uche. -Du sagde det ikke.
-Vent, Lydia. -Nej.
-Hør. -Du sagde ikke: "Uche…"
Tal ikke sådan til mig. Hør her.
-Hør… -"Derfor ved jeg det." Du løj…
-I sidste ende… -Du løj om det…
I sidste ende skulle det jo alligevel ikke være os, vel?
Lad mig tale ud. Jeg har ikke fortalt dig det hele endnu.
-Jeg vil ikke snakke. Du er narcissist. -Lad mig tale ud. Lad mig nu tale ud.
-Kom nu. -Jeg er ligeglad.
Milton, kom her! Hvor fanden har du været?
Må jeg ikke gå på toilettet?
Din kvinde er derinde og skændes med Uche.
-Halløj. -Milton. Hvad så?
Hvad så?
-Jeg ledte efter dig. Hvor var du? -Jeg skulle pisse.
Tak for detaljerne.
Gør det noget, at Lydia og jeg lige taler kort sammen alene og…
Det kan I godt,
men Lydia og jeg skal faktisk noget om ti minutter.
-Lad mig lige afslutte det. -Jeg er derude.
-Tak. -Farvel.
Dybest set…
Uche, hvad er det, der…
Lad os springe lidt frem, for du skal noget om ti minutter,
eller hvordan det nu er.
Da vi begyndte at tale sammen igen, fik jeg beskeder fra piger,
jeg følger på Instagram, om at du havde set deres historier.
Hvad?
De sendte skærmbilleder af din profil og skrev:
"Hende her har set mine historier i ugevis!
-Du så deres historier. -Pas. Det kan vel være…
Jeg kender ikke algoritmen.
Vi aftalte ikke at lyve, ikke? Du gennemgik mine følgere…
-Du valgte piger ud. -Hvorfor skulle jeg det?
Hvorfor skriver så mange, at du stalker deres profiler, og det er ubehageligt?
-Og oven i det … Vent lidt. -Har du glemt, hvordan det gik?
Og så kørte du forbi mit hus en dag.
-Du tog et billede. -Nej.
Du sendte det til mig og skrev: "Jeg kan se dig."
Jeg kom forbi, og vi skrev sammen. Lad ikke, som om du ikke havde en.
-Det fører ingen vegne. -Jeg fortæller, hvad jeg føler.
Seriøst? Skærmbilleder?
Det er sgu komisk.
Han ved udmærket, hvad der skete mellem os.
Det ved han godt.
Men det vil han ikke sige.
Skal jeg fortælle, hvad der skete? Vil du fortælle om dit sex-halløj?
Han gik i seng med en anden, mens vi datede.
Og så vovede han at dømme Aaliyah, da hun fortalte om sin fortid.
-Jeg har ikke mere at sige. -Lad mig…
-Jeg vil sige en sidste ting. -Nej.
Efter det her?
-Jeg er så skuffet over dig, Uche. -En sidste ting.
Jeg blev så skuffet.
-Jeg troede, du var sød… -Du så det!
-Men det pis? -Du så det lige!
-Jeg gider ikke det pis. -Jeg viste dig det lige.
-Går du din vej igen? -Ja!
Og det bliver fandeme sidste gang, du kommer til at se mig!
-Du kan ikke samtale. -Pis af med dig!
-Det er problemet. -Du er arrogant!
Jeg gider ikke det pis! Få din personlighed undersøgt!
Det var ikke mig, der stalkede folk på Instagram.
-Milton! -Lydia.
Hvor er Milton?
Milton! Jeg er sgu færdig her.
Kan Milton og jeg komme igennem det her, kan vi komme igennem alt.
Lad os gå væk fra hende. Jeg vil tale med dig.
SENERE
Du får mig til at føle, at jeg ikke er nok for dig.
Du er defensiv.
Du er svigefuld.
Hvad skylder jeg dig? Jeg stoler ikke på dig.
Ja, jeg har begået fejl…
Du er en lort.
Inderst inde tænker jeg:
"Er det virkelig den rette for min søn?"
Åh gud.
Hvorfor er en på 30
interesseret i en på 24?
Det er falsk.
Lydia planlagde at komme her samtidig med mig.
Det er ikke skæbnen.
Hun planlagde sgu, at vi begge var her, fordi hun ikke kunne give slip.
Milton!
Jeg elsker Izzy. Han er skøn. Den bedste mand, jeg nogensinde har mødt.
Uanset hvad, så kæmper vi for hinanden.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Vi ville finde kærligheden. Jeg ville finde min mand.
Og ved I hvad. Det gjorde jeg.
Jeg elsker Izzy og kan godt se os blive gift.
Forelskelsen i Stacy har været en rutsjebanetur, men hun er det værd.
Hvis det er meningen, vil du det.
Min pige. Jeg elsker hende.
Du godeste!
Ja, jeg er bruden!
Jeg håber bare, at han er klar.
Jeg har fundet min drømmemand, men måske tænker han: "Hun er for meget."
Du lyder lidt nervøs.
Med Lydia må man gå på kompromis.
Har du tænkt det ordentligt igennem?
Jeg skal tage mit livs største beslutning, og jeg er bange.
Jeg vil gå herfra med en ring på fingeren og Stacy som min kone.
Nu skal I beslutte, om kærligheden er blind.
-Jeg vil bare elskes, som jeg elsker. -Åh gud.
Jeg kom her i håbet om at finde en, der ville elske mig for den, jeg er.
Hvad gør jeg galt?
Tekster af: Pia C. Hvid