Vezi că-mi filmezi axila!
Bine că vedeți fără să simțiți mirosul!
Termină!
Chestia cu terasa ar trebui să fie ritualul nostru de seară.
Acolo mergem să discutăm despre ce am făcut în timpul zilei.
Să reflectăm.
Să vorbim deschis, cu prezervativele la îndemână.
Sunt un om norocos.
Nu vorbesc. Vorbește tu!
În ce te îmbraci?
În șort.
- În ce voiai să mă îmbrac? - În șortul negru.
- Negru? - Da, fiindcă eu port costumul negru.
- Nu vreau să ne asortăm. - Eu vreau.
- Nu fac asta. - De ce?
- De ce să ne îmbrăcăm asortat? - Fiindcă voi fi soția ta!
N-am 12 ani.
Poftim!
- Nu mă îmbrac în ăsta. - Ba da.
- Negru? De ce? - Eu port negru.
- Îl vreau pe cel gri. - Nu, te îmbraci în ăsta.
Cel gri merge cu cămașa roz.
Te îmbraci în ăsta. Da.
Mă îmbrac cu cel gri și cu cămașa roz.
Ți-l pui pe ăsta? Por favor.
Por favor.
- Du-te și îmbracă-te! Hai! - Nu.
Termină! Bine.
Și hainele mele?
Ai șortul de baie acolo.
Pot fi destul de încăpățânată, dar ne prostim.
Râdem. Dar, când e nevoie, vorbesc serios.
Nu! Ce faci?
Așa e mult mai ușor să fim noi înșine.
Ți-ai lăsat aici șortul.
- Nu-l port pe ăla. - De ce? Ți-am zis că trebuie să-l porți.
Nu, nu ăsta!
Arată grozav.
- Cum vin pe fund? - Ți-l pui pe ăsta?
Por favor.
Te rog frumos.
- Nu. - Te rog frumos.
- Nu. - Por favor.
- Nu merge cu cămașa roz. - Ba da. Cămașa roz merge cu orice.
Nu, ești cam bătrână.
Cred că nu le mai ai cu moda.
DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
- Bună! - Bună!
- Bine ați venit! - Mulțumim.
Ați mai condus așa ceva?
- O dată, cred. - Atunci, baftă!
- Mersi! - Da.
Butonul verde.
- Și gata. Bine? - Bine.
- Mersi. - Mersi.
- Da? - Bine, să mergem.
Abia aștept să văd Mexicul cu Taylor.
Nu e amatoare de aventură ca mine, dar zice că vrea să încerce.
Vom vedea azi dacă într-adevăr așa e.
Doamne!
Nu merge așa sacadat! Bine, poți să mai mergi puțin.
- Pe două roți? - Nu.
E cam tare cu 24 km/h.
- Te simți bine? - Nu.
Doamne!
Poți să încetinești? Mă stresează.
- Ce cursă! - Putem merge mai tare data viitoare.
A fost destul de tare.
Altfel, a fost distractiv. E prima noastră aventură.
Ne-a prins bine.
- Să ieșim? - Da. Și să facem ceva.
Poate conduc eu data viitoare.
Cum te simți?
Transpirat.
Și eu. Dar în rest?
Mă simt bine.
- Bine și atât? - Da.
Te mai preocupă ceva?
Arată-ți mai des pistruii!
- Ești o figură. - Îmi plac.
- Azi mi i-am arătat. - Da.
Asta e tot?
Ești o figură.
M-am gândit că mă simțeam mai confortabil în capsule pentru că…
vorbeam prin perete.
- Acum vezi o față. - Da.
- Un om. - O față frumoasă.
Nu te învinovăți, dar…
- Dar e vina mea. - Da…
- Ai mai avut relații și înainte, da? - Da.
Nu e ca și cum nu știi ce trebuie să faci. Ziceam și eu.
Deși ne-am cunoscut fără să ne vedem, sunt totuși un om în carne și oase.
Da.
Bau!
Sper să ne întoarcem la Houston,
să ne rezolvăm problemele,
să vedem cum e să locuim împreună.
Și sper să devenim un cuplu mai sudat.
- Te temi de ceva? - Că o să pleci.
Nu o să plec pur și simplu.
O să am răbdare. Să vedem dacă lucrurile se schimbă.
Nu renunța la mine!
O să încerc.
- O să mă bați. - Tu o să mă bați.
N-am mai jucat de când aveam 13 ani,
și ai văzut că nu stau prea bine cu coordinarea între mână și ochi.
Fir-ar să fie! O să fie greu.
Da, tati.
Bine.
Ești dreptaci sau stângaci?
- Stângaci. - Super! Nu poți să-mi dai niciun pont.
- Încerc direct. - Dacă stai să te gândești…
De unde să o apuc?
- Nu știu. - De măciucă.
De unde îți place ție.
Îmi place toată.
Bravo!
Stai! Nu!
- Suntem tovarăși de biluțe. - Ce înseamnă asta?
Avem biluțele la un loc.
Cred că mi-ai dat o crosă prea mare.
Vrei să-ți aduc una mai mică?
O prefer mai mare.
- Bine lovit! - Da.
Bravo!
O să rămân dezbrăcată.
Când aud de crose mari, îmi cade breteaua.
Apropo de…
Crose mari?
Ce crezi…
Despre crosa ta?
Da.
- Crosa ta e în regulă. - Sunt mulțumit de cum merg lucrurile.
Sincer, credeam că o să fii mai înfocat.
Fiindcă dai senzația de macho…
Da, dar pot fi foarte timid uneori.
În dormitor?
Cu tine, pentru că există emoție.
Nu e doar o aventură de o noapte. Sunt înnebunit după tine.
Nu m-am mai simțit așa cu nimeni de foarte mult timp.
- Sunt îndrăgostită de tine și vreau… - Da, scumpo! Și eu, de tine.
Eu sunt foarte deschisă,
iar la mine această deschidere se manifestă și la nivel fizic.
Vreau să fie ceva incitant, aventuros și spontan.
Dacă vrei să mă înșfaci și să mă lipești de o masă, nu te sfii!
Mă simt aproape de tine fizic și sexual…
Și eu. Se va întâmpla când…
- Discuția asta te încinge. - Nu, dar…
Stau în soare.
Poate te încing eu.
Tu mă înfierbânți.
- Tati! - Nu, dar…
Vrei ceva de băut? Ți-am adus o băutură proaspătă de la bar.
- Te iubesc. - Și eu.
- Vrei să guști? - Nu.
Nu e rea, dar caldă era mai bună.
Da. Ai stat prea mult la duș.
- Ce frumos e! - Aș vrea să vedem mai multe stele.
- Știi de ce nu se văd? - Din cauza poluării.
Ai făcut astronomie stelară la facultate?
Nu, am făcut meteorologie.
Meteorologie? De nivel intermediar?
Nu, avansat.
N-am făcut cursuri de nivel intermediar.
- De ce? - Sunt prea isteață.
- Ești mai haioasă decât credeam. - Sunt mortală.
- N-aș spune asta. - Sunt superhaioasă.
Exagerezi.
Nu exagerez. Sunt superhaioasă.
Nu poți face pe șeful cu mine. Nu merge.
- Doar tu poți face pe șefa? - Nu fac pe șefa.
- Îmi apăr punctul de vedere. E altceva. - Nu, faci pe șefa.
Bine. Puțin.
Intrăm?
Sunt gata de culcare.
Scuze!
Ia-mă pe sus!
Tati!
Doamne! Mi-a plăcut.
Te iubesc. Hai să ne culcăm!
- Te iubesc. - Să vedem!
Te iubesc. Și vreau să mă culc.
Cum te-ai simțit azi?
A fost distractiv.
- Da? - Da.
Tu cum te-ai simțit?
Nu cred că suntem în stadiul în care ar trebui să fim.
Fiindcă n-ai trecut peste partea ciudată.
Fiindcă e tot ciudat.
Te gândești întruna că e ciudat și nu treci peste asta.
- N-ai depășit momentul. - Poate că nu.
Să zicem că e așa.
Ai vrut să pleci de când am venit.
Nu cred că legătura noastră emoțională este cum ar trebui să fie.
Știu, iar tu ești de neclintit.
- Azi n-am progresat. - Da, fiindcă ești de neclintit.
O ții întruna că e ciudat.
- Așa simt. - Așa va fi orice s-ar întâmpla.
Așa mă simt de trei zile.
- Da. Și nu te pot face să te răzgândești. - Nu-ți cer.
Eu mă străduiesc! Încerc să te fac să te răzgândești.
Avem aceeași discuție de fiecare dată.
Pentru că nu te răzgândești.
Eu m-am străduit în fiecare zi.
Știu că te-ai străduit.
Dar nu funcționează.
Îmi pare rău că a fost ciudat prima oară când ne-am văzut.
Uită de prima zi!
- Asta a declanșat totul. - Nu.
Să lăsăm prima zi. Prima noapte aici a fost ciudată.
- Fiindcă tu… - A doua zi, la fel.
- În a treia zi, n-am comunicat. - În prima…
Nu vom putea comunica nici în a patra.
În prima zi a fost ciudat pentru că tu…
Dă-o naibii! Uită de prima zi!
- Uită de asta! - Atunci a început totul, nu-i așa?
Nu. Știi când a început? Când am venit aici și n-am depășit momentul.
- Tu n-ai putut să-l depășești. - Te porți tot ciudat.
Nu vorbești. E prima oară când vorbești deschis cu mine.
Ne-am văzut o singură dată și apoi am venit aici.
Nu-i așa?
Atunci… ce s-a schimbat când ne-am văzut?
Înțeleg că ai încercat să te prezinți…
și să arăți cât mai bine,
dar cred că dacă te-ai fi prezentat așa,
fără machiaj, ar fi fost mai bine.
Deci felul în care arătam te-a făcut să comunici altfel?
Mi s-a părut că erai falsă.
Și de aici au apărut problemele cu comunicarea.
- Așa au început. - Am fost falsă…
Interesant.
Aveai…
machiaj în exces și gene false.
Sunt sincer. Îmi pare rău că te deranjează ce-ți spun.
Înainte, nici nu știai cum arăt.
- Ai prezentat o imagine falsă. - M-am îmbrăcat frumos și m-am machiat.
Prea mult. Aveam fard pe sacou.
Nu vreau să mai discut în seara asta.
- Nu. - Pauză! Vino aici!
- Nu. - N-am vrut…
Nu!
Nici nu știai cum arăt.
Am vrut să arăt cât mai bine prima oară când ne vedeam.
Femeile se machiază ca să se simtă atractive.
Multe fete și femei se machiază.
Când te-am văzut prima oară și erai atât de machiată, m-am gândit:
„Oare așa va fi în fiecare zi?
De asta voi avea parte?”
Să fii machiată mereu.
De fapt, arăți cu totul altfel.
Și mi-am zis…
„Nu e ceea ce-mi doresc.”
- Vreau să arăți așa. - Înainte nu știai cum arăt.
- Dar acum știu. - Bine.
M-am machiat o singură dată, când ne-am văzut prima oară.
De acolo a pornit totul.
Mă rog…
Am încercat să nu-mi imaginez nimic
și să n-am nicio reținere indiferent de situație.
Te-am tulburat atât de tare încât nu mai poți să comunici?
- Asta e ideea? - Da. De ce te superi?
- E groaznic. - E adevărat.
- Mă bucur că ești sincer.
Nu te mai machia!
- O să fac ce vreau eu. - N-ai decât.
N-o să-mi spui ce să fac. Povestea asta cu machiajul e îngrozitoare.
N-ai nevoie să te ascunzi după o mască.
Nu mă ascund.
Dacă ai arăta mereu așa, mi-ar plăcea.
Îmi pare rău, dar am terminat discuția.
Bine, machiază-te! N-ai decât să faci ce vrei.
- Nu-mi pasă! - Nu mai discut.
- De ce te superi? - Fiindcă înainte nu știai cum arăt.
Dar acum știu.
Bine, oricum fac ce vreau. Dacă vreau să mă machiez când ies în oraș, asta fac.
N-ai decât să-ți acoperi frumsețe de față.
Asta voi face. Mă machiez când merg undeva. Nu m-am machiat de zile în șir…
Da, și a fost perfect.
De ce te superi că nu vreau să te machiezi?
De ce e rău că spun că te plac mai mult fără machiaj?
De ce te superi? Nouăzeci și nouă la sută dintre femei ar vrea să audă asta.
Iar tu zici: „Ce prostie! Nu-mi vine să cred.”
- Sincer, nu vreau să mai discut. - Nu mai discuta!
Oricum vei pleca, așa că nu contează.
Nu-i așa?
Nu știu.
Sigur nu stau aici cu tine astă-seară.
- Nu-mi pasă. - Bine.
Perfect! Eu o să mă retrag în seara asta,
ca să iau puțină distanță.
Minunat!
O să dorm în altă cameră.
Apreciez că ai vorbit cu mine în seara asta.
Serios.
Simt afecțiune față de tine și vreau s-o păstrez.
În capsule, mă făceai să mă simt bine. Mă simțeam în siguranță.
M-am îndrăgostit de inima ta.
Cred în continuare că ai o inimă bună.
Da, și eu am simțit că ești drăgăstoasă și bună la suflet.
Am simțit că mă vei sprijini.
Orice ar fi.
Suntem tot noi.
De ce nu poate fi…
cum a fost?
Cum a fost în capsule?
Capsulele nu sunt lumea reală.
Dar suntem tot noi.
E mai bine să ne vedem mâine…
să mai discutăm puțin și să stabilim dimineață ce avem de făcut.
De acord.
Bine.
Mai vorbim dimineață.
Doamne!
Dacă s-ar simți mirosul prin camere!
- Ne întoarcem la Houston azi. - Înapoi la Houston!
Înapoi la Houston. Cum te simți?
- Nu vreau să mă întorc. - Nici eu.
Mă uit la valize și-mi zic: „Ce dezastru!”
Vor fi multe haine de spălat.
Da.
Mă bucur să mă întorc și să-mi cunoști familia.
Habar n-ai ce te așteaptă.
Distracție și hărmălaie!
Abia aștept. Și abia aștept să-mi cunoști și tu mama și surorile.
Va fi distractiv…
- Da. - La întoarcere.
Începem cu bagajele.
Sunt gata să merg la Houston.
- Pe cine suni mai întâi? - Pe mama.
Pe mama ta? Eu o să vorbesc pe grupul de FaceTime cu toată gașca.
Se vede că ai 24 de ani.
- Ești bătrână. - Tu ești bătrân.
Nu, nu ești bătrân. Ești un copil.
E ud.
- Ce să fac cu ăsta? - Pune-l la uscat!
De ce găsesc mereu prosoape pe podea?
Acolo e locul lor.
Ți-e teamă să locuiești cu mine?
- Da. Îmi place să am propriul meu spațiu. - Și eu. Am locuit mereu singură.
- Trebuie să stau puțin și fără tine. - Și eu.
Du-te naibii!
- Ce faci? - Bine.
- Cum merge? - Cum ai dormit?
Bine. Tu?
Bine.
În ultimele zile, am încercat să lămurim toate problemele.
Și știu că e parțial vina mea.
Dar vreau să ne ocupăm de ele și să trecem peste asta.
A existat o legătură între noi,
dar când am venit aici, am simțit că a dispărut.
Da.
Cred că ne iubim mult și ținem unul la altul.
Și nu cred că ce s-a întâmplat poate schimba asta.
Da.
Am spus „da”.
- Tu ce crezi? - Ce să fac?
- Ce crezi? - Ce cred?
Cum te simți azi?
În capsule, simțeam că aș putea sta cu tine toată viața,
iar aici e foarte diferit.
Ce crezi că s-a schimbat?
Nu știu, dar nu e cum ar trebui să fie.
Și, după ce am văzut că ceilalți sunt fericiți împreună
și vor să se căsătorească,
văd lucrurile mult mai clar.
Am și acum sentimente față de tine și îmi pasă de tine, dar…
Nu ești cel de care m-am îndrăgostit.
În capsule, totul părea firesc,
dar aici pare forțat și mă simt inconfortabil.
Scot totul cu cleștele de la tine. Și apoi chestia cu machiajul.
Nu asta ne-a distrus legătura emoțională.
Pentru mine, e doar o scuză.
Dar toată povestea asta… Discuția de aseară m-a afectat.
M-am mai gândit și nu mai simt la fel.
Mă simt foarte inconfortabil.
Te-ai exprimat foarte clar.
Nu cred că ar trebui să fim logodiți sau să trăim împreună.
Renunț.
Bine.
Cred că e cel mai bine pentru noi.
Dar mi-aș fi dorit… să o lămurim în prima zi.
Ar fi putut fi altfel. Poate.
Nu știu, dar a trecut prima zi
și a doua zi și a treia și a patra, și deja…
Nu știu.
Am încercat.
Îmi pare rău.
Că te-am făcut să te simți așa.
Și mie îmi pare rău.
Îmi pare rău că n-a mers. Și că nu e…
cum era în capsule.
Da.
Și acum ce facem?
Mergem acasă.
Vreau să mă simt iar bine în pielea mea.
Și eu.
Nu știu ce să mai spun.
Nici eu.
- Ne îmbrățișăm? - Da.
- Pa! - Pa!
Sunt foarte trist.
E nasol.
Ne-am apropiat unul de altul doar în capsule și nu a fost suficient.
Există dragoste pe nevăzute. M-am îndrăgostit fără să-l văd.
În capsule simțeam că aș putea să stau și să vorbesc cu el toată viața.
Dar întâlnirea în carne și oase a schimbat lucrurile în cazul nostru.
Când ne-am îmbrățișat și ne-am sărutat, nu era nimic acolo.
Cred în continuare că am luat decizia corectă.
Simt că e decizia corectă.
HOUSTON, TEXAS
Vacanța romantică s-a terminat și începe faza cea mai intensă a experimentului.
Totul devine serios. Și-au recuperat telefoanele.
Ea e Stacy!
Bună!
S-a întâmplat ceva!
Doamne!
- Ce oră e în Puerto Rico? - Bună!
Scumpo!
Doamne!
Gata dubla. Încă una!
Se întorc la Houston. Vor sta împreună într-un apartament nou-nouț.
Îmi place.
- E mare. - Da.
Vor lăsa noi dificultăți apărute sau foști parteneri să le stea în cale?
Lydia, vrei să vorbim?
Cum va fi întâlnirea cu partenerii…
- Știe cine e? - Nu știu.
…cu care nu s-au logodit?
Prietena ta, Johnie.
Apoi, în doar trei săptămâni, vor merge la altar.
Vor dovedi că există dragoste pe nevăzute?
21 DE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
- Planificăm tot în trei săptămâni. - Știu. Ce părere ai?
Te stresează? Intri în vrie cu pregătirile?
Nu.
Ți-am zis, sunt genul care trăiește în prezent. Ce va fi va fi.
Sigur că voi avea preferințe.
Dar importanți suntem noi doi și apropiații noștri.
Mă bucură să fim împreună cu toți invitații noștri. Asta îmi doresc.
- Da. - Și vreau o rochie frumoasă.
Vei găsi una în care să arăți superb.
Și vreau flori care să-mi placă și mâncare bună.
Ce flori îți plac?
- Nu știu ce preferi. - Nici eu nu știu.
Îmi plac trandafirii. Nu știu nume de flori.
Oricum, nu-mi plac culorile tari.
- Nu-mi cumpăra flori roșii sau roz! - Ceva simplu? Pe alb?
Ceva neutru. Să nu fie o culoare tare.
- Bun! - Știi ce să faci.
- De două ori pe lună. - Din două în două zile.
O să-ți iau flori foarte des.
Multe flori.
- Ce de rufe de despachetat! - Da.
Încapi acolo?
Mă întrebam unde o să mănânc cina.
De ce stai acolo?
Așa stau și acasă.
- Așa mănânc cina. La fel și prânzul. - Nu! Nu degeaba există scaune.
Când blatul e atât de sus, e perfect.
Nu degeaba există scaune.
Acum, că ne-am întors,
mă entuziasmează că voi locui cu Milton
fiindcă mă va aștepta cineva acasă.
După ce am trăit atâta vreme singură,
e minunat să existe o asemenea persoană, iar cu el…
Totul e firesc. Mă întreb dacă ar trebui să-mi fac griji,
fiindcă eu nu-mi fac deloc griji.
Da, cred că va merge bine.
„După cum am vorbit, vii mâine-seară.
Lucrezi cu Matt și Tyrell la consola unu și consola doi.”
Aoleu! O să lucrez noaptea, încep la ora 18.30.
Sunt inginer.
Sunt într-un punct critic în carieră.
Câștig bine, dar muncesc mult și îmi sacrific timpul liber.
Uneori mi se zice: „Milton, avem nevoie de tine
să lucrezi mâine la ora asta
la sistemul ăsta, pentru acest client.”
Eu sunt cel mai tânăr de la birou.
Sunt obișnuiți să zică: „Se ocupă Milton.”
Mi-au modificat programul, fiindcă am avut concediu plătit pentru acest experiment,
iar acum avem foarte multă treabă și nu avem destui oameni.
Deci nu o să te văd?
O să fiu la serviciu când vei fi tu aici și nu o să apucăm să ne vedem.
- La ce oră ieși de la serviciu? - La 5:30-6:00.
Atunci plec eu la serviciu.
Nu o să ne vedem.
Nu lucrez mult noaptea. Lucrez cel mult patru zile la rând.
- Dar… - Și am trei zile libere.
- Asta e bine. - Da.
Ne descurcăm noi.
Nu mă așteptam ca familia mea să mă susțină și să se bucure așa de mult.
Nu sunt doar că sunt de acord, dar vor să vină cu un vaporaș
cu balonașe și pancarte cu urări.
- Nu. - „Zi-ne unde și când!”
E șocant, dar plăcut.
N-am realizat cât de mult îmi doream să mă susțină
și câtă nevoie aveam de asta acum.
- Da. - E plăcut.
E mai bine decât mă așteptam. Sunt entuziasmată.
N-am emoții, fiindcă am alături mulți oameni care vor să mă ajute,
așa că nu pică totul pe tine.
- Da. - Știi?
Și singurul gând care mă neliniștește…
e că poate ai îndoieli
sau se întâmplă ceva care să te facă să-ți schimbi părerea despre mine
sau să te răzgândești.
Mi-ai zis că mama ta te-a întrebat dacă ești sigur.
Știu că e de acord acum, dar mi-a stat puțin inima în loc.
Nu, de fapt, cred că…
Cred că a vrut…
Ți-am zis, nu ar vrea să te fac să suferi,
dar nu ar vrea nici ca eu să sufăr.
La început, m-a întrebat: „Crezi că fata asta se implică cu totul?”
Apoi a zis: „Știu cum ești tu. Tu te implici cu totul?”
Ce a vrut să spună?
De obicei, mi se întâmplă să nu am încredere deplină în cineva
sau să-i găsesc un defect
care să mă facă să-mi pierd interesul.
- De asta mi-e frică. - Da.
Pe tine te iubesc necondiționat
și nu cred că se poate întâmpla ceva
care să mă îndepărteze sau să mă sperie.
Ăla e momentul când devii și mai hotărât și când e nevoie de susținere reciprocă.
Am senzația că, cu cât am întâmpina mai multe obstacole,
cu atât mai hotărât aș fi să le depășim împreună, în loc să fug.
- Îmi place ce aud. - Da. Mă bucur că sunt cu tine.
Pușlama…
20 DE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Abia aștept să văd cum arată nasol apartamentul tău.
- E mai curat ca al tău. - Dacă al meu e un rahat…
- Al tău e sigur nasol. - Nu le ai cu engleza.
Așa îți deschizi ușa?
E gol. Îmi place bucătăria.
- Urăsc covorul ăsta. - Ce are?
E de prost-gust.
- Covorul nu e ceva negociabil. - Atunci, ia-ți inelul înapoi!
Pot să-l amanetez și să mai cumpăr niște covoare.
Doamne! Încă unul!
Ăsta e și mai frumos.
Încă unul? E oribil.
Normal că ai zis că am multe lucruri! La tine e gol.
- Am și eu decorațiuni. - Ai un covor hidos.
Ai un pachet de bancnote de un dolar. E pentru clubul de striptease? Ce naiba!
Da.
Aoleu!
Începe să-mi fie clar că are 24 de ani.
E ca o casă de studenți. E ca la cămin.
Pereți albi complet goi.
- E minimalist. - Complet goi.
Nu, nu e minimalist.
Ți-e lene să cumperi decorațiuni și uite cum arată! E ca o pânză goală.
- Ce vei lua de aici? - Vreau să păstrez microscopul.
Dar trebuie să-l repar. Cred că e stricat polarizatorul.
Să văd dacă mai știu să-l folosesc.
Stai! Nu te las să umbli la setări.
- Termină! - Nu.
- Pot să mă uit? - Nu, făceam ceva.
- Pot să mă uit? - Nu.
Nu mă lași să mă uit? Cine e geologul aici?
Stai jos! Nu vreau să te atingi de nicio setare.
Nu vreau să umbli la nimic.
Nu e un microscop ca cele de la facultate.
- Ba da. - Ba nu.
- E mult mai vechi și mai rudimentar. - Asta așa e.
Se deșurubează tot timpul.
- Și îl montez la loc. - Aveam unul din ăsta la facultate.
Cred că e un granodiorit sau un șist verde.
E granodiorit.
Abia se vede.
- Amice! - Salutare!
- Salut! - Salut, frate!
- Cum merge treaba? - Bine.
- Bună! Îmi pare bine. - Și mie.
- Am auzit multe lucruri bune despre tine. - Și eu la fel.
Pentru început, te anunț că poți lua ambele covoare.
- Glumești? - Nu.
- Ambele. - Josh!
- Cel negru e favoritul meu. - O plac.
Mi casa es su casa.
Știi spaniolă? Spui ceva?
Testează-mă!
A zis că Milton e grozav și e al naibii de sexy.
Nu asta am spus.
Am zis: „Covoarele sunt ale tale.”
Sunteți drăguți.
Ne facem clei?
Da. Haide!
- Ce? - Clei.
Ce înseamnă „clei”? Rimează cu „trei”.
Nu, clei. C-L-E-I.
Aoleu!
Cu ce te ocupi?
Fac analize de date.
- Deci și tu ești tocilar. - Da, supertocilar.
Nu știu dacă ți-a spus despre colecția de pokémoni…
- Da, mi-a spus. - Să ne vezi la Pokémon Showdown!
Ți-am zis că suntem foarte sus în clasamentul național. Amândoi.
I s-a interzis accesul la Pokémon Showdown în cinci țări.
- Doar pe servere americane. - De ce?
Așa e dacă vorbești tâmpenii.
Cine face așa ceva?
Tu! Doamne, ai reviste Playboy!
- Sunt ale lui Josh. - Da.
Da, sigur. Doar nu m-am născut ieri.
Groaznic.
Crezi că e gata de căsătorie?
Chestia e că Milton poate da senzația că e mai imatur,
dar, dacă te gândești la viața lui…
Și-a luat diploma de colegiu universitar încă din liceu.
A fost la Universitatea din Houston, și-a luat masteratul
și a început cu un salariu de șase cifre.
Așa că asta e doar o mască.
Când e cu alții, încearcă să dea impresia
că e un tip glumeț și imatur,
dar, de fapt, e cu totul altfel.
Văd că ați tăbărât pe mine. Hai să ne facem clei! Viața e grea.
Vezi? Poftim!
Așa e el.
Am vorbit cu el și cred că e pregătit.
Vorbește despre tine cum nu l-am auzit vorbind despre alte fete,
și nu o spun fiindcă suntem prieteni.
Spune că ești o persoană care îl poate influența
și care îl va face să se schimbe în bine.
- Susținându-l. - Exact.
Deci cred că e pregătit pentru căsătorie.
Vino să mă săruți!
De asta suntem prieteni. Știe mereu ce să spună.
Așa e.
Și nu mi-am pregătit discursul.
Drăguț! Îmi place mașina ta. Merg prima oară cu ea.
- Mersi! - E o mașină frumoasă.
Mersi! Aici e placa de darts de care îți ziceam.
- Clădirea cu luminițe. Din cărămidă. - Bine.
Lumea vine acolo cu seturi de darts pentru profesioniști.
Da.
Aici e o zonă pietonală. Sunt mulți care au câini.
Simpatic! Mă obișnuiesc cu viitorul meu cartier.
- E super! - Da. Ador zona asta din oraș.
Abia aștept să-i văd casa, fiindcă va fi și casa mea.
Am ajuns.
Stacey are mult bun-gust, e o tipă elegantă.
Așa că știu că e entuziasmată de reamenajarea casei.
Și eu abia aștept să văd cum va arăta.
Aici poți parca dacă vrei.
E loc mult, avem și spațiu depozitare, și scule de zugrăvit.
Încap și tobele mele. Poate te învăț și pe tine.
Zici tu?
Încep să realizez că așa va arăta viața mea.
Intră! Sunt trei etaje.
- E frumos. - Știu.
E canapeaua moștenită de la tata, veche de nu mai știu când.
- Scap de ea. Iau una nouă. - Cum vrei să fie?
Vreau o canapea modulară mai mare.
- De acord. - Bine.
Aici va fi camera media. Fac totul la comandă.
Vreau ceva negru, pe un fundal crem.
Pui ceva pe peretele ăla…
După ce fac mobila, televizorul va veni sus.
Perfect. Avem timp să luăm un televizor cu diagonala de 215 cm.
Nu cred că încape.
Ba da. Bărbații vor televizoare mari.
- „Sunt tare…” - Eu vreau o canapea mare.
Canapea mare și televizor mare.
Mi le cumperi tu? Mulțumesc.
Măcar de aș glumi.
„Stacy cea iute.” Se potrivește.
- L-am câștigat anul trecut. - La fix…
- O să-ți spun așa. - Nu știu dacă îmi place.
Asta e zona de război.
Ăsta e dulapul care e plin de mizerie de la reamenajare.
Mamă, ce de haine ai!
Ce e?
Ce de sclipici!
E secțiunea cu sclipici.
Aici sunt jachete. Aici, pantaloni.
Aici, salopete, rochii, haine sport, haine lejere, pulovere.
- Eu unde mi-aș pune hainele? - Aici. Mutăm toate astea.
Dacă am atâta spațiu, sunt mulțumit.
- Bine. - Ce bine organizat! Bravo!
Mă organizez bine,
mai ales când e vorba de dulap, de haine, de pantofi.
Nu te joci cu asta.
Îți place colecția mea?
- Da. - Uite ce de lucruri am!
Frumos. Îmi place.
Astea sunt tacâmurile mele. Sunt toate din alamă.
Da.
Bine.
Banii sunt un subiect sensibil, dar vreau totuși să-l abordăm.
Pentru economii sau fondul de pensii private,
pui deoparte lunar o anumită sumă din ceea ce câștigi.
Da.
Eu am fost nevoită să mă gândesc serios la treaba asta din cauza acestei case.
Sunt multe cheltuieli. Un aparat de aer condiționat poate fi și 20.000.
Și am două. Nu s-a stricat niciunul de când stau aici.
- Dar se vor strica. - Vor fi…
Vorbim de 20.000 de dolari cash.
Dacă locuiești aici și e casa noastră, plătim amândoi?
Știu că tu ești proprietara casei, dar vreau să contribuim în mod egal.
- Bine. - Deci plătim împreună.
- Și când mâncăm în oraș? - Depinde.
Nu.
Ce?
La masă nu plătim pe din două. Bărbatul plătește.
De ce?
Dacă ești cu cineva…
Scoatem cardurile și împărțim nota pe din două.
Nu mi-a cerut nimeni așa ceva.
Interesant.
Știu. De fapt, nu știu. Ca să-ți spun drept.
- Bine. - Ce e?
Vrei ca un bărbat să-ți plătească totul?
- Nu! - Bine.
Nu vreau să-mi fac vreodată griji din cauza banilor.
Muncesc din greu, dar o fac pentru că îmi doresc anumite lucruri.
Când călătoresc…
- Vrei să… - Nu e ieftin.
Vreau să merg într-un loc frumos, să mănânc bine.
Vreau să fie o experiență cum îmi doresc eu,
iar eu îmi doresc ceva luxos.
Sincer, n-am mai avut asemenea relații,
cu femei care să vrea chestii scumpe.
Va fi puțin diferit acum.
Pentru mine, banii reprezintă un subiect incomod,
de asta n-am discutat până acum.
Mama m-a învățat să fiu atentă la treaba asta.
Ai mei s-au despărțit destul de urât.
Banii au fost o problemă.
Erau mulți bani de împărțit și asta a provocat neplăceri.
Trebuie să discutăm totul, chiar dacă e neplăcut.
Despre economii, conturi, salarii, pensii.
Nu te legi de cineva pe viață fără să știi toate astea.
Da, sigur.
Familia mea…
nu a fost întotdeauna la fel de înstărită cum e acum.
Banca a pus sechestru pe casa bunicului meu.
S-a spetit ca să-și hrănească familia. Nu vorbim de vacanțe, ci de mâncare.
Tatăl meu are aceeași etică a muncii,
iar eu și surorile mele, la fel.
Și am văzut mulți oameni care au profitat de mine sau de tata
pentru că știau că avem bani.
Eu vreau pe cineva care să mă trateze ca și cum n-aș avea nimic.
Nu vreau să văd că cineva zice:
„Pot să stau liniștit fiindcă taică-su plătește tot.”
Probabil că ar plăti și nu vreau să văd cum se întâmplă asta.
Vreau ca bărbatul să zică: „Nu, îți fac eu cinste.
Mulțumesc că faci asta pentru noi.”
- Da. - Vreau să aprecieze.
Stai liniștită! Ești pe mâini sigure.
- Noroc! - Noroc!
- Pentru bani! - Pentru bani!
Banul are trecere.
Faptul că, mai întâi, am luat singură casa,
iar apoi viitorul meu soț se va muta aici,
e pe dos decât mi-am imaginat că se va întâmpla.
Până acum, am avut mereu iubiți care aveau o casă
sau care voiau să cumpere o casă, să aibă grijă de mine.
Cu mine și cu Izzy lucrurile nu stau exact cum ne așteptam, dar mergem înainte.
Asta facem.
Deci nu mă mai gândesc la ce era înainte.
Când e vorba de casă, am cu totul alte griji.
Ce îi place lui Izzy?
Unde o să-și pună lucrurile? Cum reamenajăm casa?
Sincer, cred că va fi foarte plăcut.
Abia aștept să mă mut cu tine.
- Da. - Ne vom distra.
Mă săruți?
„Mă săruți”? Te iubesc.
Te iubex. Sună mai bine așa. I-U-B-E-X.
Iubex.
Da, e mai drăgăstos, fiindcă nu toată lumea vorbește așa.
18 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
ASISTENTĂ MEDICALĂ
AVOCAT
- Mă bucur să te văd, în sfârșit. - Mersi că ai fost de acord să ne vedem.
Cred că avem… multe de discutat.
Regret…
că am plecat așa.
Te iubesc.
Nu m-am mai simțit niciodată atât de aproape…
de un bărbat.
N-am mai vorbit cu niciun bărbat despre ceea ce am vorbit cu tine.
Inima mea încă îți aparține.
Nu vreau pe nimeni altcineva.
Te vreau pe tine.
Vreau să fiu sufletul tău pereche.
Vreau să înflorim împreună.
M-aș căsători cu tine. Serios.
Vreau asta cu tine.
Da. Serios.