Ja, filma min armhåla.
Tur att ni inte känner lukten.
Sluta!
Att sitta på uteplatsen måste bli en kvällsritual.
Det är där vi pratar om dagen.
Reflekterar.
Rensar luften med kondomerna i bakgrunden.
Jag är en turgubbe.
Jag håller tyst. Prata du.
-Vad ska du ha på dig? -Shorts?
-Vad tänkte du? -De svarta.
-Svarta? -Ja, för jag har svart.
-Jag vill inte matcha. -Jo. Det vill jag.
-Nej, glöm det. -Varför inte?
-Varför ska jag matcha dig? -För att jag är din blivande fru!
Jag är inte 12.
Här.
-Jag ska inte ha dem. -Jo.
-Varför det? -För att jag har svart.
-Jag vill ha de grå. -Nej. Du ska ha de där.
-Jag vill ha de grå och min rosa skjorta. -Du ska ha de där.
-Jag ska ha de grå och min rosa skjorta. -Kan du inte ha dem? Por favor?
Por favor?
-Gå och klä på dig nu. -Nej.
Sluta! Okej, då.
Mina kläder, då?
Du har badbyxorna där.
Jag kan vara lite envis, men vi fånar oss ofta.
Vi skrattar. Men jag kan prata allvar också.
Nej! Vad gör du?
Det gör det lättare för oss att vara oss själva.
Du glömde badbyxorna.
-Jag ska inte ha dem. -Va? Du måste ha dem, sa jag ju.
-Nej! Inte de! -De ser bra ut.
-Hur ser jag ut? -Snälla, ta de här.
Por favor.
Snälla.
-Nej. -Snälla.
-Nej. -Por favor.
-De passar inte till den rosa skjortan. -Jo. Allt passar.
Nej. Du är för gammal. Du har glömt hur mode funkar.
-Hej på er. -Hur är det?
-Välkomna. -Tack.
Har ni kört nåt liknande förut?
-Typ en gång. -Okej, lycka till.
-Tack! -Okej.
Grön knapp.
-Sen är det bara att köra. Okej? -Okej.
-Tack. -Tack.
-Okej? -Nu kör vi.
Det ska bli kul att upptäcka Mexiko med Taylor.
Hon är inte lika äventyrslysten som jag, men hon ville testa.
Hon kanske testar sina gränser idag.
Herregud.
Stanna inte. Okej, kör lite till.
-Köra på bakhjulen? -Nej.
Tjugofem är nog för mycket.
-Är du okej? -Nej.
Herregud.
Du kanske får sakta ner? Det är på spanska.
Oj, vilken åktur.
-Vi kan köra snabbare nästa gång. -Jag tyckte att det räckte så.
Men annars var det kul. Vårt första äventyr.
Det var bra för oss.
-Att komma ut? -Ja, och göra nåt.
Nästa gång kanske jag kör.
-Hur känns det? -Svettigt.
Samma här, men med allt annat, då?
Det känns okej.
-Bara okej? -Ja.
Är det nåt du funderar på?
Du borde visa fräknarna oftare.
-Du är knäpp. -Jag gillar dem.
-Nu är de framme. -Ja.
Är det allt?
Du är knäpp.
Jag tror
att jag kände mig bekvämare i kapslarna för att jag…
…pratade med en vägg.
-Nu pratar du med ett ansikte. En person. -Ja. Ett fint ansikte.
-Tja, det är ju inte ditt fel, men… -Men jag får skylla mig själv.
-Du har ju dejtat i verkligheten förut. -Ja.
Så du vet ju hur man gör.
Jag säger bara det.
Vi började i blindo, men jag är ändå en människa.
Ja.
Tjoho!
Förhoppningsvis kan vi återvända till Houston,
jobba på det
och se hur det funkar att bo ihop.
Förhoppningsvis kan vi växa och bli ett starkt par.
-Rädslor? -Att du bara ska ge dig av.
Det ska jag inte.
Jag kan ge det lite mer tid. Se om det förändras.
Ge inte upp.
Jag ska försöka.
-Jag kommer åka på storstryk. -Eller tvärtom.
Jag har inte spelat sen jag var 13,
och som du vet har jag dålig koordination.
-Fan, det här blir tufft. -Helt klart.
Okej.
-Är du höger- eller vänsterhänt? -Vänsterhänt.
Okej. Då kan jag inte ta efter dig.
-Jag vill satsa hårt. -Ju mer man funderar…
Hur långt ner ska man hålla?
-Jag vet inte. -I skaftet.
Håll där det känns bekvämt.
Typ hela, då.
Bra slag.
Stopp! Nej!
-Vi är bollkompisar. -Vad ska det betyda?
De ligger bredvid varann.
Du gav mig en för lång klubba.
Ska jag hämta en kortare?
Jag föredrar stora.
-Pang. -Bra.
-Okej. -Bra jobbat.
Nu åker kläderna av.
Blotta talet om klubbor fick bandet att trilla ner.
På tal om det…
Stora klubbor?
-Vad tycker du… -Om din klubba?
Om min klubba?
Den är bra. Helt okej.
Jag är nöjd med allt just nu.
Jag trodde att du skulle vara mer på.
För du är så macho…
Ja, jag kan vara ganska blyg ibland.
I sovrummet?
Med dig. Jag vet inte. Det är ju riktiga känslor inblandade.
Det är inget engångsligg. Jag gillar ju dig.
Det var länge sen jag kände så här för nån.
-Jag är kär i dig och vill dela… -Ja.
Och jag är kär i dig!
Jag är helt öppen och det återspeglas i det fysiska.
Jag vill att det ska vara kul, äventyrligt och spontant.
Och om du vill grabba tag i mig eller röra vid mig, så gör det bara.
Jag känner samhörighet med dig fysiskt och sexuellt…
Samma här. Det kommer när det…
-Samtalet får dig att svettas. -Nej, jag…
-Jag står ju i solen. -Det kanske är jag.
-Du gör mig het och svettig. -Åh, daddy.
Nåt att dricka? Det finns här.
-Jag tog med det. -Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Vill du smaka?
Nej.
Det här är inte så dumt, men det har kallnat.
Ja. Du duschade för länge.
-Utsikten är fin. -Synd att vi inte ser stjärnorna.
-Vet du varför vi inte ser dem? -Föroreningar.
Har du läst stellarastronomi?
Nej, jag valde meteorologi.
Meteorologi? Var det på B-nivå?
Nej. C-nivå.
Jag läste inga B-kurser.
-Varför inte? -Jag är för smart.
Du är roligare än jag trodde.
Va? Jag är asrolig. Okej?
-Det vet jag inte. -Jag är asrolig.
Nu tar du i lite.
Nej. Jag är asrolig.
Du kan inte köra med mig. Så funkar det inte.
-Det är du som är bossig. -Nej.
Jag säger bara vad jag tycker. Det är skillnad.
Nej, du är bossig.
Okej. Lite grann.
Ska vi gå in?
Jag är redo för sängen.
Förlåt.
Ta mig härifrån, cowboy.
Åh, daddy.
Herregud. Det kändes bra.
Jag älskar dig. Nu lägger vi oss.
-Jag älskar dig. Jag vill inte lägga mig. -Kom.
Hur kändes det idag?
Det var roligt.
-Jaså? -Ja.
Vad tyckte du?
Jag tycker bara inte att vi är där vi borde vara.
För att du inte kom över stelheten.
Det är fortfarande stelt.
För att du fastnade på det och inte kan komma vidare.
-Du verkar inte kunna släppa det. -Kanske inte.
Kör på det.
Du har varit på väg bort från början.
Vi har inte den rätta känslomässiga kontakten.
-Så känner jag. -Jag vet, och du ändrar dig inte.
-Det blev inte bättre idag. -Nej, för du ändrar dig inte.
Du har fastnat i att det är stelt.
-Det är så jag känner. -Det är väntat.
Jag har känt så i tre dagar.
-Jag kan inte göra nåt åt det. -Det ber jag dig inte om.
Men jag försöker få dig att ändra dig.
Vi har samma samtal om och om igen.
För att du inte ändrar dig.
Jag har försökt varenda jävla dag.
Jag vet att du har försökt.
Men det funkar inte.
Jag är ledsen för att det första mötet var stelt.
Vi måste släppa det första mötet.
-Det var där det började. -Nej.
Jag släpper det, men första natten här var stel.
-För att du var… -Och andra dagen.
-Tredje dagen kunde vi inte prata. -Första…
Fjärde dagen kommer att bli likadan.
Första dagen blev stel för att du…
Skit i det första mötet, JP.
-Släpp det. -Det var där det började.
-Eller hur? -Nej.
Det började när vi kom hit och inte kunde släppa det.
-Du kunde inte släppa det. -Du är fortfarande stel.
Du pratar inte med mig. Det här är första gången.
Det första mötet var det enda vi hade innan vi kom hit.
Eller hur?
Okej… Vad ändrades efter kapslarna, då?
Jag förstår att du försökte presentera dig själv
och vara så fin som möjligt,
men om du hade varit så här,
osminkad, så hade det varit bättre.
Fick mitt utseende dig att kommunicera annorlunda?
Du kändes fejk.
Därför blev kommunikationen stel och annorlunda.
-Det började där. -Att jag kändes fejk.
Vad intressant.
Du hade…
…helspacklat ansikte, falska ögonfransar…
Jag försöker vara ärlig. Förlåt om det är jobbigt att höra.
Du visste inget om hur jag såg ut.
-Du presenterade nåt fejk. -Jag klädde upp mig och sminkade mig.
Det var så mycket. Jag fick det på kavajen.
-JP, jag orkar inte mer ikväll. Nej. -Vi tar en time-out. Kom.
-Nej. -Det var inte meningen att…
Du visste inte ens hur jag såg ut. Okej?
Jag ville känna mig fin första gången vi sågs.
Kvinnor sminkar sig för att känna sig fina.
Många kvinnor gör det.
När jag såg dig med allt det där, tänkte jag:
"Kommer det att vara så här varje dag?
Är det nåt jag måste stå ut med?"
Du tar bokstavligen på dig ett helt annat ansikte.
Jag tänkte: "Tja…
Det är inte det jag vill ha."
-Jag vill ha det här ansiktet. -Men du visste inget om det.
-Nu gör jag det. -Okej.
Jag har varit sminkad en gång, och det var vid första mötet.
Och det var där stelheten började.
Visst.
Ärligt talat så försökte jag att inte föreställa mig nånting,
utan bara satsa på det oavsett vad.
Men du blev så störd av det att du inte ens kan kommunicera?
-Allvarligt? -Ja! Hur kan det vara fel svar?
-Det är hemskt. -Det är sant.
-Skönt att du är ärlig.
Sluta sminka dig, bara.
-Jag gör som jag vill. -Visst, varsågod.
Du bestämmer inte över mig. Hela den här grejen är så illa.
Du behöver det inte. Jag tänkte: "Hon är inte på riktigt."
Jo, det är jag.
Men om du såg ut så här, skulle jag älska det.
Förlåt, men jag har pratat färdigt om det här.
Visst! Sminka dig! Gör vad fan du vill.
-Det kvittar. -Det räcker nu.
-Hur kan det vara dåligt? -Du visste inte hur jag såg ut.
Men nu gör jag det!
Jag tänker göra som jag vill.
Om jag vill sminka mig när jag går ut, så gör jag det.
Visst, täck över ditt fina ansikte.
Ja. Om jag vill sminka mig…
-Det var flera dagar sen, men… -Ja, och det har varit toppen!
Hur kan det vara dåligt att jag inte vill att du sminkar dig?
Är det så dumt av mig att gilla dig mer osminkad?
Hur kan det vara det?
Nittionio procent av alla kvinnor skulle älska det.
Men du tycker bara att det är dumt och ofattbart.
-Jag vill inte prata mer om det. -Låt bli, då.
Du tänkte ändå åka hem, så det kvittar.
-Eller hur? -Jag vet inte.
Men jag tänkte inte stanna här i natt.
-Det kvittar. -Okej.
Toppen. Jag tar den här natten
och lite tid för mig själv.
Så jävla bra.
Jag ska bara sova i ett annat rum.
Men jag uppskattar att du öppnade dig.
Jag menar det.
Jag bryr mig om dig och vill ta vara på det.
I kapslarna fick jag en bra känsla med dig. Du kändes trygg.
Jag blev kär i ditt hjärta.
Det känns som om du har ett gott hjärta.
Du kändes kärleksfull och snäll.
Det kändes som om du skulle stötta mig.
Oavsett vad.
Vi är fortfarande samma människor.
Varför kan vi inte…
…hitta tillbaka?
Till kapslarna?
De är inte som verkligheten.
Men vi är samma människor.
Vi får nog återuppta det här imorgon och…
…och prata lite mer och komma fram till hur vi ska gå vidare.
Det låter som en plan.
Okej.
Vi pratar mer imorgon.
Jisses.
Tänk om kameror fångade lukt.
-Hem till Houston. Hur känns det? -Hem till Houston!
Vi åker hem. Hur känns det?
-Jag vill inte åka. -Samma här.
Jag ser på mina resväskor. De är en enda stor röra.
-Det blir mycket tvätt för dig. -Ja.
Men det ska bli kul. Du får träffa familjen.
Du anar inte vad som väntar. Det blir högljutt och kul.
Det ser jag fram emot, och att du får träffa mamma och familjen.
-Det blir roligt… -Ja.
-När vi kommer hem. -Men först ska vi packa.
Nu vill jag bara åka hem.
-Vem ska du ringa först? -Mamma.
Din mamma?
Jag ska gruppchatta med mina polare.
Du är en typisk 24-åring.
-Du är så gammal. -Kan du vara själv!
Nej, du är en bebis. Ett barn.
Allt är blött.
-Vad ska jag göra med den här? -Häng upp den.
Varför ligger det en massa handdukar på golvet?
Det är där de hör hemma.
Är du rädd för att bo med mig?
-Ja, jag gillar att ha eget utrymme. -Jag med. Jag har alltid bott ensam.
-Jag behöver egentid. -Detsamma.
Skit ner dig.
-Hur är det? -Bra.
-Hur är läget? -Hur var natten?
-Den var okej. Din, då? -Ja, den var okej.
De senaste dagarna känns det som om vi har försökt reda ut allt.
Jag vet att det delvis är mitt fel.
Men jag vill jobba på det och komma förbi det.
Vi fick bra kontakt, men…
…när vi kom hit var den borta.
Ja.
Men vi bryr oss mycket om varann fortfarande.
Jag tror inte att det här behöver förstöra det.
-Så, ja… -Va?
Jag sa: "Så, ja…"
-Vad tycker du? -Vad sa du?
-Vad tycker du? Hur känns det idag? -Jaha.
I kapslarna kändes det som om jag kunde ha delat livet med dig,
men här är det helt annorlunda.
-Vad tror du förändrades? -Jag vet inte.
Men vi är inte där vi ska vara.
Att se de andra paren vara lyckliga och ha roligt,
på väg mot sina bröllop…
Det satte saker i perspektiv.
Jag har fortfarande känslor för dig och bryr mig om dig, men jag…
Du är inte den jag blev kär i.
I kapslarna kändes allt så genuint,
men nu är det bara så stelt och påtvingat.
Jag måste dra ur dig saker. Och så hela sminkgrejen.
Det var inte därför det känslomässiga bandet försvann.
Det känns bara som en ursäkt, men…
Allt det där igår kväll… Jag tog verkligen in det
och tänkte efter, och det känns inte som förut.
Jag känner mig obekväm.
Det har du varit tydlig med.
Vi borde inte vara förlovade. Vi borde inte bo ihop.
Det räcker nu.
Okej.
Jag tror att det blir bäst så.
Jag önskar att vi hade rett ut det första dagen.
Det kanske hade förändrat nåt. Kanske.
Jag vet inte, men det var första, andra, tredje och nu fjärde dagen…
Det är bara…
Jag vet inte.
Jag försökte.
Jag är ledsen.
Jag också.
Förlåt att det blev så här.
Jag menar… Jag är också ledsen.
Ledsen för att det inte funkade. Att det inte är…
…som i kapslarna.
Ja.
Vad gör vi nu?
Åker hem.
Jag vill känna mig som mig själv igen.
Jag också.
-Jag vet inte vad mer jag ska säga. -Inte jag heller.
-Vill du ha en kram? -Ja.
-Hej då. -Hej då.
Det är ledsamt.
Det suger.
Kapslarna var allt vi hade, och det räckte inte.
Kärleken är blind. Jag blev kär i nån jag aldrig hade sett.
Jag hade nog kunnat sitta i kapseln och prata med honom resten av livet.
Men den fysiska världen förändrade allt för oss.
När vi kramades och kysstes fanns det inget där.
Det känns som om jag gjorde rätt.
Innerst inne känner jag att det var rätt.
HOUSTON, TEXAS
De romantiska resorna är över och nu väntar den mest intensiva fasen.
Nu blir det allvar. De får tillbaka sina apparater.
Det här är Stacy!
Hej!
Nåt har hänt!
Herregud!
-Vad är klockan i Puerto Rico? -Hej!
Mi vida!
I TELEFON LYDIA SR, LYDIAS MAMMA
Ay, dios mio!
Bryt. Testa igen.
De är på väg till Houston
och ska flytta in i en ny gemensam lägenhet.
Jag gillar den.
-Den är stor. -Ja.
Blir trycket från omvärlden eller exen för mycket?
Lydia, vill du prata lite?
Hur blir det att träffa de andra…
-Vet du vem det är? -Nej.
…som de valde bort?
Din vän Johnie.
Och sen, om tre veckor, ska de stå vid altaret.
Bevisar de att kärleken är blind?
21 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
-Bröllopsplanering på tre veckor. -Jag vet. Hur känns det?
-Är du stressad? Blir du en brudzilla? -Nej.
Som sagt, jag lever i nuet. Det blir som det blir.
Visst har jag åsikter,
men det ska handla om dig och mig och de som står oss närmast.
Människor som är upprymda.
Att samla allt det i ett rum gör mig upprymd. Det räcker.
-Ja. -Och en klänning jag gillar.
Du hittar säkert nåt fantastiskt.
-Och blommor jag gillar och god mat. -Vilka blommor gillar du?
-Jag vet inte vad du har för favorit. -Inte jag heller.
Rosor är fina. Jag kan inga blomnamn. Jag gillar inte för mycket färg.
-Nåt enkelt? -Köp inte röda eller rosa.
-Du föredrar vita. -Neutrala. Inget med stark färg.
-Bra att veta. -Det funkar.
-Varannan tisdag. -Varannan dag.
Jag kommer att köpa blommor rätt ofta. Mer blommor?
-Så mycket smutstvätt att packa upp! -Ja.
Får du plats där?
Jag undrar var jag ska äta middag.
-Varför sitter du där? -Så gör jag hemma.
Jag sitter så här och äter middag.
-Och lunch. -Nej. Det finns ju stolar.
Med så här höga köksbänkar är det perfekt.
Det finns stolar.
Nu när vi är hemma i vår riktiga värld,
så ser jag mest fram emot att bo med Milton
och ha nån att komma hem till.
Jag har levt ensam så länge
att en sån person, en bästa vän… Och med honom är det…
Det blir aldrig stelt. Ibland undrar jag om jag borde vara rädd.
För det är jag inte. Så…
Jag tror att det blir bra.
"Som vi sa igår kan du komma imorgon kväll.
Du ska jobba med Matt och Tyrell på konsol ett och två."
Gud, jag ska jobba kväll. 18.30.
Jag är ingenjör.
Det är en avgörande tid i karriären.
Man tjänar bra, men det blir mycket fokus på jobbet.
Det händer att de säger: "Kan du fixa det här imorgon
i ett visst system, för en viss kund?"
Och jag är yngst på kontoret,
så de är vana vid att låta mig göra det.
Jag har ett anpassat schema, för jag tog ledigt för programmet.
Vi är underbemannade, så det blev hektiskt.
Så vi kommer inte att ses? Jag kommer att jobba när du är hemma.
-När slutar du? -Runt 17.30-18.00.
Det är då jag går till jobbet.
Vi kommer inte ses alls.
Jag jobbar inte kväll så ofta. Det brukar max blir fyra dagar i rad.
-Ja, men… -Sen är jag ledig tre dagar.
-Det blir bra. -Ja.
Vi löser det.
Jag hade inte räknat med så här mycket stöd från familjen.
De är inte bara med på noterna, utan de ställer upp fullt ut,
med tutor, visselpipor och skyltar.
-Nej. -"Säg när och var."
Det är ovant, men skönt.
Jag visste inte hur mycket jag ville ha det av dem.
-Ja. -Så det känns bra.
Det är bättre än väntat. Det gör mig glad.
Jag slipper bli nervös, för jag har så många
som hjälper mig med stressen, så allt hänger inte på mig.
-Ja. -Du vet.
Det enda jag oroar mig för är att du ska tveka eller nåt,
eller att nåt kommer att dyka upp som får dig att se annorlunda på mig
eller ångra dig.
Jag vet inte. Du sa att din mamma frågade om du var säker.
Hon är med på det nu, men det gjorde mig orolig ett tag.
Nej, jag tror att det är mer att hon…
Som jag sa förut, så…
Hon vill inte att jag ska såra dig heller,
lika lite som hon vill att jag ska bli sårad.
Först sa hon: "Känns det som om hon menar allvar?"
Och sen sa hon: "Är du säker på att du menar allvar?"
Vad menar hon med det?
Jag har alltid haft mina tvivel angående folk
eller hittat nåt med dem
som gjorde mig tveksam eller nåt.
-Det är det jag är rädd för. -Ja.
Men jag känner så mycket villkorslös kärlek för dig,
så jag tror inte att det finns nåt
som kan skrämma bort mig.
Och det är ju då man ska lägga manken till och verkligen finnas där för varann.
Så det känns mer som om de hinder
som kan dyka upp bara kommer att få mig att vilja
bli ett bättre team med dig snarare än att fly.
-Det känns bra att höra. -Ja. Det gör det.
Jäklar.
20 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
Det ska bli spännande att se din skitlägenhet.
-Den är renare än din. -Du sa att min sög.
-Då måste din vara kass. -Lägg av.
Är det så man öppnar dörren?
Det är ju tomt. Jag älskar köket.
-Men avskyr mattan. -Varför det?
Den ser så tarvlig ut.
-Mattan är inte förhandlingsbar. -Okej. Här har du ringen.
Jag kan panta den och köpa fler mattor.
-Herregud! Du har en till! -Det är den fina.
En till! Herregud, vad hemskt!
Du sa att jag hade mycket grejer, men du har ju inget.
-Jag har prydnadssaker. -Du har en fruktansvärd matta.
Fin bunt med endollarsedlar.
Är det till strippklubben? Vad fan?
-Ja. -Herregud!
Det märks att han är 24.
Det här ger studentvibbar. Det är som ett studentrum.
Tomma vita väggar.
-Minimalistiskt. -Helt tomma.
Det är inte minimalistiskt.
Du är för lat för att fixa prydnadssaker. Titta. Det är som en vit duk.
Vad tror du att du vill ta med dig?
Jag vill behålla mikroskopet, men det måste fixas.
Det verkar vara nåt fel på polarisatorn.
Undrar om jag minns hur de funkar.
Vänta. Du får inte röra inställningarna.
-Sluta! -Nej.
-Jag ska bara titta. -Jag är mitt uppe i nåt.
-Jag ska bara titta. -Nej.
Får jag inte ens titta? Vem är det som är geolog?
Sätt dig ner. Vänta. Du får inte röra vid nåt.
Du får inte ändra eller vrida på nåt.
Det är inte som mikroskopen på universitetet.
-Jo. -Nej.
-Det här är äldre och sämre. -Ja.
Det håller på att gå i bitar.
-Jag får jämt fixa det. -Jag hade ett sånt på universitetet.
-Det är nog granodiorit eller grönskiffer. -Nej, granodiorit.
Man ser knappt här inne.
-Polarn! -Tjena!
-Läget? -Läget, mannen?
-Hur går det på jobbet? -Bra.
-Hej! -Hej!
Vad roligt. Jag har hört massor om dig.
Detsamma.
Det första jag kan säga är att du kan behålla mattorna.
-Skämtar du? -Nej.
-Du får båda. -Josh.
-Du vet vad jag tycker. -Jag gillar henne.
Mi casa es su casa?
-Kan du spanska? Vad vill du säga? -Sätt mig på prov.
Du sa att Milton är grym och sexig.
Nej, det gjorde jag inte.
Jag sa: "Du får mattorna."
Ni är söta.
-Ska vi ta oss en bläcka? -Ja, för fan.
-Va? -En bläcka.
Vadå, bläcka? Vad ska det betyda?
Du vet. En bläcka.
Herregud.
Vad jobbar du med?
Dataanalyser.
-Du är också nörd. -Ja, helt klart.
Jag vet inte om han har nämnt Pokémon-samlingen…
Jisses. Ja, det har han.
Vi är grymma på Pokémon Showdown.
Vi är till och med nationellt rankade.
Båda två.
Han är portad i fem länder på Pokémon Showdown.
-På amerikanska servrar. -Varför det?
-Man blir det om man snackar skit. -Vem gör sånt?
Du! Herregud, du har Playboy-tidningar.
-De är Josh. -De är mina.
Visst. Och jag är född igår.
Så dåligt.
Är han redo att gifta sig?
Alltså, grejen med Milton är att han kanske beter sig lite omoget,
men tittar man på hans liv…
Han inledde sina universitetsstudier redan på high school.
Sen fortsatte han på universitetet och har redan en masterexamen.
Han började tjäna sexsiffrigt direkt.
Han tar på sig en mask.
Han försöker liksom framstå
som en rolig och barnslig typ,
men när ingen ser är han nån annan.
Det känns som en intervention. Kan vi dricka lite nu? Livet är hårt.
Du ser. Nu börjas det.
Där är han.
Vi har pratat om det, och han känns redo.
Han pratar om dig på ett sätt som han inte pratat om andra tjejer.
Det är inget jag bara säger som hans vän.
Han pratar om dig som nån som kan påverka honom i livet
och leda in honom på rätt väg.
-Med rätt stöttning. -Ja.
Så jag tror att han är redo.
Kom. Ge mig en puss.
Det är därför vi är vänner. Han kan uttrycka sig.
Ja.
Helt utan manus.
Det här är trevligt. Jag gillar din bil.
-Tack. -Det är en fin bil.
Tack. Det där är darttavlan jag berättade om.
Med lamporna.
-Den i tegel. -Okej.
Folk kommer dit med proffsutrustning.
Ja.
Det är gångvänligt. Många här har hund.
Härligt. Jag lär känna mina eventuella framtida kvarter.
-Det är toppen. -Jag älskar den här stadsdelen.
Det ska bli kul att se Stacys hus. Jag ska ju bo där.
Vi är framme.
Hon har så bra smak, med sin stil och så.
Jag vet att hon är upprymd över renoveringen
och det ska bli kul att se hur det ser ut.
Här kanske du får parkera.
Här finns förvaringsutrymme, plats, skumrulle…
Här kan mitt trumset stå när jag vill lära dig.
Jaså?
Jag börjar inse det nu. Det här är för resten av livet.
Kom in. Det är tre våningar.
-Vad fint. -Ja.
Det är pappas urgamla soffa.
-Den ska bort. Jag vill ha en ny. -Vad vill du ha?
Jag vill ha en stor soffa med sektioner.
-Ja, det låter bra. -Okej.
Här blir det ett specialbyggt underhållningscenter.
Det blir svart med beige bakgrund och större tv.
Ska du ha nåt på väggen…
När det är klart ska tv:n monteras på väggen.
Perfekt. Då får vi plats med en 85-tummare.
Det får nog inte plats.
Jodå. Alla män drömmer om en stor tv.
-"Jag är cool…" -Jag vill ha en stor soffa.
En stor soffa med en stor tv.
Köper du den i så fall? Tackar. Jag önskar att jag skämtade.
"Snappy Stacy." Det låter likt dig.
-Jag vann den förra året. -Det är ju…
-Jag ska börja kalla dig det. -Det tycker jag inte.
Det här är alltså krigszonen.
Här är garderoben som är täckt med damm.
Jävlar, vad mycket kläder.
-Vadå? -Glittrigt.
Det är glittersektionen.
Här är jackorna. Här är byxorna.
Klänningar, träningskläder, fritidskläder, tröjor…
-Var ska mina kläder vara? -Här. Vi flyttar på det här.
Jag behöver nog bara typ det där. Det räcker bra.
-Perfekt. -Bra organiserat.
Jag är väldigt organiserad, särskilt med kläder och skor,
så stöka inte till det.
Gillar du min lilla samling?
-Ja. -Titta på allt jag har.
Ja, de är fina.
Här är besticken. Allt är i mässing.
-Ja. -Okej.
Alltså, pengar är svårt att prata om, men jag vill ändå ta upp det.
Besparingar, pension och sånt.
Typ, lägger du undan en viss del av lönen varje månad?
Ja.
Jag vet från mina egna besparingar
att jag behövt ta det på allvar på grund av huset.
Sånt som kommer att komma. Luftkonditioneringen kan gå på 20 papp.
Jag har två. Ingen av dem har bytts ut under min tid här.
-De kommer att paja. -De måste…
Då pratar vi om 20 000 dollar kontant.
Om du bor här och det är vårt hem… Gör vi sånt tillsammans då?
Jag vet att du äger huset, men jag vill köra 50/50.
-Okej. -Vi gör det tillsammans.
-Middagar, då? -Det beror nog på.
-Nej. -Va?
Va?
Vadå?
-Middagar är inte 50/50. Mannen betalar. -Varför det?
Om man är tillsammans…
Det är väl bara att ta halva notan var.
Killar ber mig aldrig att dela på notan.
Vad intressant.
Jag vet. Nej. Det är så det har varit.
-Okej. -Vadå?
Vill du att en man ska betala för dig jämt?
-Nej! -Okej.
Jag vill aldrig hamna i en situation där pengar blir ett bekymmer.
Jag arbetar hårt, men det är för att få det jag vill ha.
När jag reser bort…
-Då ska man njuta… -Det kostar.
Jag vill åka till ett fint ställe med bra mat.
Jag vill ha det som jag vill ha det.
För mig är det en lyx.
Jag har inte haft ett förhållande förut
där tjejen vill ha snofsiga saker.
Det blir nog lite annorlunda nu.
Pengar är obekvämt att prata om. Det är därför jag inte har tagit upp det.
Men det var nåt mamma alltid betonade,
med tanke på hur hennes skilsmässa blev.
Pengarna var en stor fråga.
Det fanns mycket att dela upp och det ställde verkligen till det.
Vi måste gå igenom allt. Allt sånt jobbigt.
Sparkonton, privatkonton, lön, pensionssparande…
Sånt måste man ha koll på om man ska dela livet med nån.
Helt klart.
Min familj…
Vi har inte alltid haft det så här.
Min farfars hus blev utmätt.
Han slet arslet av sig för att skaffa fram mat.
Inte resor, utan mat.
Pappa har samma arbetsmoral,
liksom jag och mina systrar.
Jag har sett så många utnyttja mig eller pappa
för att de vet att det finns pengar att hämta.
Jag vill bli behandlad som om jag inte hade nåt.
Jag gillar inte den känslan.
"Jag kan ta det lugnt och chilla, för hennes pappa betalar för allt."
Det gör han säkert, men jag vill inte se det hända.
Jag vill att mannen ska säga: "Nej, låt mig ta det.
Tack för allt du gör för oss."
-Ja. -Att man visar uppskattning.
Du behöver inte vara orolig. Det är lugnt.
-Skål. -Skål.
-För pengar. -För pengar.
Det får världen att gå runt.
Att jag har skaffat det här huset ensam
och låter en potentiell make flytta in…
Det var inte alls så jag trodde att det skulle bli.
Förr har jag alltid haft killar som redan ägt ett hem
eller velat köpa ett och förse mig med det.
Izzy och jag tänker nog båda
att det inte blev som vi trodde, men vi kör på. Det är det vi gör.
Den tanken finns liksom inte.
Jag har börjat se huset med andra ögon. Typ, vad gillar Izzy?
Var ska hans saker stå? Vad ska vi göra med stället?
Men jag tror att det blir roligt.
-Jag ser fram emot att flytta in. -Ja.
Det blir roligt.
Tänker du kyssa mig?
Tänker du kyssa mig? Jag älskar dig.
Jag älskar dig. Det låter bättre om man drar ut på det.
Ja.
Det är mer sentimentalt, för alla gör inte det.
18 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
Vad fint att se dig till slut.
Tack för att du ens ville komma.
Vi har en hel del att prata om.
Jag ångrar…
Jag ångrar att jag bara åkte.
Jag älskar dig.
Jag har aldrig känt så stark samhörighet med nån annan.
Jag har aldrig pratat med nån annan om sånt
som jag pratat med dig om.
Mitt hjärta är fortfarande i dina händer.
Jag vill inte ha nån annan.
Jag vill ha dig.
Jag vill vara din andra hälft.
Jag vill växa tillsammans med dig.
Jag skulle gifta mig med dig.
Jag vill ha det med dig.
Det vill jag verkligen.
Undertexter: Love Waurio