DIN EPISOADELE ANTERIOARE
- Sunt îndrăgostită de tine și vreau… - Da.
Și eu sunt îndrăgostit de tine.
Te iubesc.
Mi-a luat mult să-l găsesc, dar el e bărbatul meu.
Chiar există dragoste pe nevăzute.
Felul cum arătam te-a făcut să comunici altfel.
Îmi placi mai mult fără machiaj…
Nu știai cum arătam înainte!
Dar acum știu!
Nu ești cel de care m-am îndrăgostit.
Am terminat.
Sigur că zici că am multe lucruri. Tu n-ai nimic.
E ca o casă de studenți. E ca la cămin.
Pereți albi complet goi.
De ce găsesc mereu prosoape pe podea?
- Ce să fac cu el? - Întinde-l!
Se vede că ai 24 de ani. Ești un copil.
Deci nu ai veselă.
Dacă mă cunoșteai în alt context și nu te serveam din farfurii de sticlă,
eram sub standardele tale și-mi dădeai papucii?
Pricep treaba cu dragostea pe nevăzute, dar și iubirea trebuie să mănânce.
Trebuie să aibă o casă. Uneori, iubirea trebuie să zboare la clasa întâi.
A venit Johnie!
Nu, e Chris. Suntem împreună.
Aproape tot ce-mi spuneai, nu-mi spuneai doar mie.
- Erai prima mea opțiune. - Dar nu eram doar eu.
La una dintre întâlniri, era o fată care a fost cândva iubita mea.
E Lydia.
Ultima oară când ne-am văzut, m-am culcat cu el.
Între voi e o poveste lungă.
Mi s-a părut că ne urmărea.
Cum de îmi scriau oamenii că le urmărești întruna conturile
și se simt prost?
Apoi mi-ai pozat casa și mi-ai trimis poza.
- Și ai zis: „Te văd.” - N-am chef de așa ceva.
E ultima oară când mă mai vezi!
Dacă eu și Milton trecem peste asta…
Hai mai încolo!
…vom putea trece peste orice.
13 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Voiam să vorbesc deschis, fiindcă, cât am fost în capsule,
nu ți-am spus nimic despre Lydia.
- Nu? - Absolut.
Eu n-am spus nimic despre relația noastră. Ea a făcut pe dos, o influența pe Aaliyah.
„Să-ți zic cum arată Uche!
Ce mașină conduce. Cum am cumpărat pentru câinele lui asta și asta.”
Am înțeles că încă o deranja felul cum s-a terminat relația noastră.
Am încercat să fiu drăguț și să zic: „E din vina mea, nu a ta.”
În ultimul mesaj trimis, i-am zis:
„Ești grozavă, nu te schimba pentru alții, dar nu cred că va funcționa între noi.”
Dar nu eram onest.
S-au întâmplat anumite lucruri în relația noastră.
Am înțeles rapid că nu era tocmai onestă.
Felul cum mă mințea în față cu nerușinare
m-a făcut să nu am încredere în ea.
Iubitule?
Mă lași să vorbesc cu prietenul meu?
- Putem… - Vino! Sunt gata.
- Hai! - Stai cinci minute?
- Nu. - Lasă-l cinci minute!
N-o lăsa să te controleze! O lași să se bage între prieteni?
- Milton! - Ascultă!
- Nu! Milton! - Ai încredere în mine!
- Stai o secundă! - Milton!
Dacă Milton va spune „da” la altar,
va fi o greșeală colosală.
DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
- A mers ca pe roate! - Ce naiba ai făcut?
Am auzit. Cum te simți?
Bine, dar e… Treaba e în felul următor.
I-am zis că ea ne-a adus în situația asta.
Fiindcă am aflat că știa că m-au selectat
pentru experiment.
Și voia să participăm împreună la acest experiment.
- Ai ceva la față? - Stai!
- M-a blocat… - Păi…
- M-a blocat de Instagram. - Ai ceva la față?
- Sunt surprinsă. - Calmează-te!
- De ce? - Am voie să mă mir.
Pot să termin?
- Dar te uiți la mine. - Deci…
Mă uitam la ei.
În prima zi, a vorbit cu una dintre voi.
Și i-a spus că simte că ar putea întâlni pe cineva din trecutul ei.
Ori aflase că voi participa,
ori are puteri supranaturale care îi permit să vadă în viitor.
Ce scop ar fi putut avea? Să sfârșim împreună?
Sau voia să-mi saboteze șansa de a fi cu cineva?
Dacă asta voia, a reușit. A distrus tot ce putea fi între mine și Aaliyah.
Vreau să răspundă pentru ce i-a făcut lui Aaliyah.
Să se țină după pe cineva și să-i spună lucruri despre mine…
Nu a fost așa, din perspectiva ei.
- Nu e… - Tu presupui că așa a fost.
Nu cred că Lydia voia să mă îndrăgostesc și să am cu adevărat o șansă.
- Trebuie s-o apăr pe Lydia aici… - Da.
Când Aaliyah a avut o criză, după ce ți-a spus despre infidelitatea ei
și părea că se terminase între voi, Lydia a încurajat-o, deși era cu tine.
Dar ce a făcut după…
Când o consola pe Aaliyah, nu se prefăcea.
Dar după ce a aflat totul…
Lydia și Aaliyah au venit ținându-se de mână și plângând…
Era înainte de a afla că știam totul, nu?
- Nu. N-avea… - A zis…
- Termină! Las-o pe Stacy! - Nu-mi spui să termin.
- Nu-i spui să tacă. - Vreau s-o aud pe Stacy.
Nu-mi spui când să termin, când să vorbesc și când nu.
- Gata. - Ține-ți masculinitatea toxică!
- Merg să-mi iau de băut. - Exact. Înapoi!
Vrei să vorbim? Vreau să aud ce ai de zis, Stacy.
- Dacă vrea, vorbiți aici. - Putem vorbi?
- Nu țin s-o aud. - Te știu.
- De-aia nu vrei… - Miriam e toxică.
- Toxică? Ce egocentric! - Încerc să port o discuție.
Despre Lydia. Dacă vrei să vorbim…
Nu contează unde te duci.
- Pleacă! Nu mă face toxică! - Mă duc la bar.
- Ești toxică. - Ești jalnic.
- Și prefăcută. - Ce prostii! Nu-mi zici în față?
- Stai în Arabia Saudită sau în Houston? - În ambele!
- Ai sau nu slujbă? - Sigur că am!
Voi îl auziți?
Ai afacerea ta sau n-ai nicio afacere?
Ai iubit? Sau nu ai iubit?
- Stai! Nu! - Plec.
- Ai venit doar la filmare. - Nu, stai!
- La filmare? - Doar atât.
- Ești falsă! - Hai să-ți zic!
Da, lucrez în Arabia Saudită.
Am o diplomă de la Universitatea Johns Hopkins.
Poți verifica.
Vorbim despre cine e aici pentru camere? Nu-s ca Lydia și Aaliyah, n-o să plâng.
Te văd, ești un mizerabil. Ratatule!
Respiră!
Nu merită să-ți bați gura.
Să fi văzut cât m-am pișat. A durat 20 de minute.
- Dacă lucrez în Arabia Saudită? Glumești? - Bună, doamnelor!
Aveți grijă de Lydia, vă rog.
- Mulțumesc. - Avem.
Ne bucurăm că i-ai zis.
Pleacă și stă pe telefon. Nu-i pasă.
N-are nimic de zis, e un laș.
Dacă vrea să mă facă să par nebună, n-are decât.
E definiția narcisistului.
Practic, îmi spunea că sunt mincinoasă.
Dar el e mincinos. S-a culcat cu altcineva când era cu mine.
Dar asta nu spune. Sincer, știu cine sunt eu și cine e el.
El e un gunoi.
Nu pot să las pe nimeni să mă trateze cu lipsa de respect manifestată de el.
- Da. - Pe nimeni.
Îmi merge bine, sunt fericită și sunt îndrăgostită de logodnicul meu.
- Da. - Și asta îl deranjează.
Nu merită.
- Cine mai vrea de băut? Voi ce vreți? - Eu vreau să mă ridic de pe canapea.
Eu nu înțeleg. Cunosc situația.
Știu că ai intenții bune.
Însă Uche e foarte convingător.
Ne-a spus că tu știai că el va participa.
- Cum? - A zis că știai.
- De unde să știu? - Și eu rămas mască.
- De unde? - Așa a zis.
A spus că, practic, îl urmăreai.
Mi-a arătat imagini cu amici de-ai lui care spuneau că mă uit la postările lui.
Nu cauți ce pun cei cu care ți-o tragi? Eu, da.
- Ba da. - Mă scuzi…
Vreau să știu ce faci fără mine.
Zicea că sunt nebună. Nu știu și nu-mi pasă, sinceră să fiu.
Sunt multe informații din ambele părți.
Le-am auzit și de la tine, și de la Aaliyah și Uche.
Nu știu. E prea mult.
Milton e destul de matur ca să nu asculte ce prostii îi spune.
Uită-te la ei!
Milton e acum cu Uche?
Am încercat să fiu sincer astă-seară și ea a explodat.
Anul trecut primeam mesaje pe Instagram
de la fete care ziceau că Lydia le urmărea obsesiv postările.
„Nu mă urmărește pe mine, ci doar pe tine. Voiam doar să te anunț.”
Și i-am arătat capturile de ecran.
Nu țin să-ți arăt, dar să nu crezi că vorbesc aiurea…
E în regulă.
- Să nu zici că inventez. - Crede-mă…
- Nu-ți mai arăt. - Nu pun la îndoială.
Bine. Nu vreau să vă afecteze relația,
dar n-aș fi un prieten bun dacă nu ți-aș spune
că a planificat totul ca să fie cu mine aici,
ca să ajungem amândoi aici.
Le-a spus fetelor în prima zi:
„Simt că cineva din trecutul meu va fi aici. Dacă va fi, e soarta.”
Nu e nicio soartă. E planul ei nenorocit de a fi amândoi aici,
fiindcă n-a renunțat la mine.
- E dificil. Știu. - Păi…
Mama zice mereu că realitatea ta e dată de modul cum percepi lucrurile.
Voi percepeți lucrurile foarte diferit.
Sunteți amândoi adulți și vă descurcați.
Nu crezi că trecutul îți condiționează comportamentul viitor?
Dacă voiai să-i spui ceva important, iar ea nu te lăsa și pleca furioasă?
Crezi că e un mod sănătos de a comunica?
Nu, dar există nuanțe și depinde de situație.
Nu e ca teorema lui Pitagora.
E un calcul multidimensional.
Tu ești pe axa X, ea e pe axa Y, iar eu sunt pe axa Z.
- Da. - Nu-s nici măcar adiacent.
- Da. - Ci pe o paralelă diferită.
- Percepția contează. - Da.
Cum a mers comunicarea voastră?
- Foarte bine. - Bine.
Am vrut să găsesc o persoană deschisă și simt că am găsit-o.
Simți că v-ar putea lega ceva pe viață?
Nu crezi că e ca o lună de miere,
că totul e grozav acum, dar poate exista ceva care să meargă prost în viitor?
Trăiesc mereu ca în luna de miere.
Nu las nimic să-mi distrugă optimismul.
Asta e bine.
Chiar dacă voi nu vă puneți de acord, funcționăm în planuri diferite.
Și asta e.
Mai ai două sau trei săptămâni de logodnă
și îți doresc mult succes.
Știi că, în capsule, nu am spus nimic rău despre ea.
Nimic. Am spus că e un om minunat.
Eram mai îngrijorat că tu i-ai putea frânge inima, nu?
În capsule, te-am rugat să nu o faci să sufere,
iar acum îți spun să ai grijă să nu te facă ea să suferi.
Corect.
Și n-o lăsa să se bage între noi!
- Mult noroc, Uche! - Și ție.
- Îți scriu pe grup. - Ne vedem.
Nu-mi place că i-ai zis că o consider rea. Eu cred că e un om minunat.
Eu nu i-am zis că tu o consideri rea. E deja un semnal de alarmă!
Dacă rămâneam cu Johnie știind ce ne-a zis și ce am aflat apoi, aș zice: „Ce naiba?”
- Așa am zis și eu, dar apoi m-a lămurit. - Da.
Mă bucur pentru voi. Și vă doresc tot binele din lume.
Nu o urăsc. Sigur, am rupt-o cu un motiv.
Nu mi s-a părut în regulă cum s-a purtat cu noi.
Exact asta i-am spus.
- Bine. - Și asta a fost tot.
Mie mi se pare grozavă.
Nu vreau ca tu sau alții să-i dea informații false.
- E bine că n-ai făcut-o. - N-am făcut-o.
Am întrebat-o cum de mi-a spus că mă iubește,
a spus de patru ori că e îndrăgostită și vrea să fie cu mine,
iar apoi mi-a spus aici că se bucură că n-a mers.
- Nu aș… - Ți-a spus atunci că te iubește?
De patru ori. Am numărat.
- Era amorezată. - Nu știam.
Eu nu i-am spus-o niciodată.
Nu încerc să te conving de nimic, nu asta vreau.
Sper să vă fie bine împreună.
I-am spus că minte pentru că îmi amintești de mine însumi.
Suntem buni la suflet și alții pot profita de noi foarte ușor.
- Cine anume? - Johnie.
- Doamne! - Nu.
I-am zis în față ce cred fiindcă te consider un bun prieten.
Ne spune aceleași lucruri.
- Jur că nu i-am zis… - Dacă eu voiam să spun…
Nu știam în ce mă bag.
Credeam că scap de melodramă, și când colo…
Stacy îți poate oferi o perspectivă feminină.
Eu, dacă aș încerca să fiu cu tine, m-aș duce la Izzy.
Vă distrați? Văd că dați din mâini.
Vrem să deslușim întreaga poveste.
Să deslușiți? Nu, ei vor să te convingă de ceva ce probabil n-a avut loc, nu știu…
El a întrebat. Întreabă-l pe el!
Doamne!
- Nu, e… - Știi că sunt doar minciuni, nu?
- Ei… Spun povești care se contrazic. - Voi nu erați acolo.
Eram în capsule și știm că minți de rupi.
- Faci la fel și aici, minți de rupi. - Spuneți povești care se contrazic.
E surprinzător să văd cum ești de fapt.
Sper că sunteți fericiți împreună. Pe cuvânt.
- Mamă! - Suntem. Voi nu sunteți?
- Tăbărâți… - Ne căsătorim curând. E bine.
Bravo! De ce ați tăbărât pe iubitul meu?
N-am tăbărât deloc. Ei doi sunt prieteni.
Da.
- Cred că ești fățarnică. - Cum așa?
Am discutat despre Izzy și nu mi-ai zis că aveați o relație puternică.
- Nu mi-ai spus că e Izzy. - Dar toată lumea știa că e Izzy.
- Nu. Și n-am spus nimic… - De ce?
Ce îți datorez? N-am încredere în tine.
Dacă știai că sunt eu, te-ai fi purtat complet diferit cu el.
Nu e adevărat.
Relația noastră n-are legătură cu tine.
Slavă Domnului!
Tu te-ai purtat altfel cu el știind despre relația noastră,
de asta cred că ești fățarnică.
Eu m-am purtat mereu la fel
și mi-a părut rău pentru tine, știind că vei fi respinsă.
- Bine. - Am simțit empatie.
De asta sunt atât de aprinsă,
fiindcă ești un om de rahat și regret c-am vărsat lacrimi pentru tine.
Întreabă pe oricine dacă sunt de rahat!
Am făcut-o deja și am mare încredere în opinia mea.
- Bine. - De asta nu te privesc.
- Nu e adevărat. - Nu e un om de rahat.
Atunci de ce n-ai cerut-o?
- Se petrec prea multe. - M-am despărțit și m-am întors la el.
Nu eram împreună, nu-i zice „despărțire”!
Nu asta spun. Bine, și cum vrei să-i spun?
- Mi-ai zis să-ți fiu iubit, n-am vrut. - Nu e așa.
Ai zis că ești îndrăgostită de mine, n-am zis nimic. Nu e o despărțire.
- N-am zis să-mi fie iubit. - Lui Stacy i-am zis să-mi fie iubită.
Nu i-am cerut să-mi fie iubit. Nu a fost așa.
- Filmarea există. - Nu am făcut-o.
Se verifică ușor. Nu avem intenții rele, doar subliniem ce e minciună.
- Spunem ce ai zis. - Sunt directă.
- Așa sunt eu. - Îți sunt alături.
N-am nimic cu tine și îți vreau binele, ești un tip grozav.
- În patru nu ne înțelegem. - Dar noi ne înțelegem.
Sunt numai minciuni.
Bine, deci nu-i bag în seamă. Nu-mi pasă, doar mă cunoști.
Ceea ce e între noi e doar între noi.
Ce s-a întâmplat?
Au fost multe minciuni, dar nu pot să stau și să ascult rahaturile cu care ne omoară.
- Ce minciuni? Ce rahaturi? - Johnie! Povestea cu Chris și Izzy.
Mie îmi zicea ceva, iar lui Chris, pe dos. Numai chestii dubioase.
Mă consum prea mult fiindcă îmi pasă ce crede lumea.
Am greșit, dar am încercat să fiu bună cu ceilalți.
Cred că e plictisitoare, falsă, fățarnică.
Vreau să stau cât mai departe de ea. Stai la distanță!
E prietena mea, toți îmi sunteți prieteni.
Dar voi vedeți lucrurile din altă perspectivă.
Mar, acum nu era nevoie să ne înțelegem. Nu vom fi prietene.
N-o să mă uit la ea, sper că nici ea la mine și am încheiat discuția.
Îmi arăta capturi de ecran cu oameni care ziceau că le urmăresc postările.
- Dar avem prieteni în comun. - Ascultă!
E un măgar.
Și eu am fost măgar o dată.
- N-are nimic. - Îmi iei apărarea?
Nu crezi că o voi face? Te voi apăra mereu.
- E un fleac. - Ce?
- E un fleac. - Cum adică?
Fleac, adică nu e important. Cui îi pasă?
- Ce-am zis despre emoții? - Să mă controlez.
Poartă-te ca Milton!
Ești puternică. Uită-te la tine! Ești o femeie matură, dată naibii!
Ai o slujbă grozavă, faci bani frumoși.
Ești foarte independentă.
Dă-i în mă-sa pe toți!
Cui îi pasă? Vom trece peste asta.
Nu ar trebui să mergem la cină?
Te iubesc.
Bine.
- Așadar… - Bună!
- A fost foarte… - Lasă-mă!
Mă enervează că Chris a crezut că sunt…
Te enervează?
Mă enervează că Chris a crezut…
Termină!
…că sunt împotriva lui.
Cred că e din cauza lui Johnie.
- Cred că ea știa dinainte… - E foarte manipulatoare.
Uite! Lunea e ziua cu flori.
- Îți iau flori în fiecare luni. - Nu știam.
Lunea e ziua cu flori.
Ca să înceapă bine săptămâna.
Primești mereu flori. Țin la asta. În fiecare săptămână!
Îmi place.
Chris merită o femeie ca lumea
și nu cred că ar trebui să fie cu Johnie.
E extrem de dubioasă.
Nici nu vreau să mai vorbesc despre ea.
E un efort în van. Nu vreau să vorbim despre asta.
Voiam să-l protejez pe Chris și cred că…
De ce îți pasă?
- Fiindcă e un băiat bun. Acum îl cunosc… - El nu te place.
Ne înțelegem bine. Nu e…
Nu așa părea când am venit eu.
- Încercam să-l apăr și să-i spun… - Dar de ce?
Vrei să ai grijă de el cu Johnie?
- Încercam… - De ce?
N-are legătură cu Johnie.
- Are legătură… - E iubita lui.
Era vorba mai mult despre el.
Nu vrea să ai grijă de el. A vrut s-o apere.
- Așa e. - Și te acuza pe tine.
Așa că ia-o la sănătoasa, nu sta între nebuni!
Nu va merge între ei. Dacă merge, bravo!
Mă frământa faptul că îl știu pe Chris…
- Nu e un câine rănit, e bărbat. - Știu.
Ai răbdare!
- Am. - Mi-am zis…
Dar zic ceva între timp.
Nu realizezi că pentru mine e ceva delicat legat de Johnie.
Și e vorba despre tine.
- Mă deranjează. - Nu-mi pasă de Johnie.
- Și știi asta. - Știu.
Te-am văzut țipând la ea
și m-a excitat.
Apreciez foarte mult relația noastră.
Și te apreciez foarte mult pe tine.
Mă bucur că am avut încredere în ce-mi spunea inima și instinctul
și că sunt cu tine.
Cât despre seara de azi, mă bucur.
Firește. Dacă mă compari cu ea, sigur că te bucuri.
- Iar eu sunt tot mai furioasă… - Nu e asta.
…că sunt comparată cu ea.
Nu vreau să mă apreciezi fiindcă mă compari cu o nebună.
Vreau să mă apreciezi pur și simplu.
Simt că te înflăcărezi
și spui că mă iubești și te bucuri că ești cu mine
în momente ca acesta, când lucrurile se încing și apare vreun conflict,
ca și cum ai fugi de conflict și te-ai adăposti lângă mine.
Și ai zice: „Ce bine că te am!”
Îți spun ce simt eu.
Vreau să simți asta și când intri pe ușă, venind de la serviciu.
Și n-ai simțit asta din partea mea?
Cred că vrei să mă îmbrățișezi când intrăm în casă,
dar, de fapt, tu te feliciți că m-ai ales pe mine în locul ei.
Vreau să simți mereu că ți-e frică să nu mă pierzi.
Bine.
Spun doar că există și alte moduri de a-mi arăta că mă apreciezi,
nu doar comparația cu o fostă iubită pe care tocmai am întâlnit-o.
Johnie nu e o fostă iubită. E o tipă din capsule.
Ai fost mai interesat de ea decât de mine o vreme…
Nu-mi place treaba asta.
Bine.
Mă face să nu mă simt bine.
Și eu sunt o tipă din capsule. Acolo m-ai cunoscut.
Ești logodnica mea, nu o fată oarecare.
Simt că e mai mult la nivel declarativ și nu-mi arăți destul.
- Simt… - Vorbești despre mine și acțiunile mele?
- Vorbești serios? - Da.
- Adică… - Elaborează, te rog!
În capsule, ziceai: „Într-o viața ideală, ar fi așa.
Venim de la serviciu, ne întindem…
Eu o să gătesc, o să-ți masez picioarele…”
Și așa mai departe. Dar, uneori, nu prea simt că e așa.
Simt că eu fac toate astea.
Mai detaliază! Mi-ai gătit de două ori.
Lăsând asta deoparte, ce altceva n-am făcut?
N-ai gătit.
Lasă gătitul! Ce altceva n-am făcut pentru tine?
- Păi… - Tu auzi ce spui?
Da. Și așa încerc să comunic cu tine.
Te ascult.
Nu, ești în defensivă.
Ba ascult, dar sunt șocat și e ceva nou…
Am petrecut mult timp împreună, dar n-am mai auzit despre asta.
Când vii acasă, ce faci pentru mine?
Răspunde tu la întrebare!
Nu, te întreb ce faci tu pentru mine când ajung acasă.
De-abia dau pe acasă.
Mă trezesc înaintea ta. Uneori, ajung acasă după tine.
Când sunt aici, fac curat.
În afară de gătit, încerc să-ți ofer cât de mult sprijin pot ca logodnic.
Să fiu răbdător, drăguț și înțelegător.
Să mă adaptez cât pot la stilul tău de a fi.
Încercând să jonglez și cu propriile emoții.
Și nu știu dacă într-o zi îmi vei zice „da”, și în alta, „nu”.
De ce crezi că e așa?
De ce te uiți așa la mine?
Nu știu. Uneori, mă faci să simt că nimic din ce fac nu e bine.
Îmi dai senzația că nu sunt destul de bun pentru tine.
Vreau tot ce mi-a promis.
Unde e romantismul, petalele de trandafiri,
baia de când ajung acasă, lumânările, mâncarea gătită în casă?
Încerc să mă exprim, iar el nu acceptă.
Ori se teme de ce i-aș putea spune, ori nu vrea să audă.
Și eu am timpul la fel de limitat.
Și am gătit, am făcut curat. Așa că m-am săturat de scuze.
N-am îndoieli legate de mine. Stau bine.
Am dat destul.
Ce se întâmplă?
Poți să pleci, te rog?
Eu?
Vrei să plec?
N-am nevoie de nimic. Totul e bine.
De ce plângi?
Simt că nu sunt destul de bun pentru tine.
Orice aș face și oricât de bun aș fi, nu ți-aș putea îndeplini așteptările.
Fac tot posibilul să fiu răbdător și bun.
Mereu apare ceva și m-am săturat.
Mi-a ajuns. Mereu apare ceva și nu mai pot continua așa.
Și nu vreau să vorbesc despre asta acum. Nu vreau să mai vorbesc.
A fost greu astă-seară.
- N-a fost. - Pentru mine a fost.
Nu mă pot gândi la faptul că fostul iubit s-a purtat așa cu mine astă-seară.
N-am timp de tâmpeniile lui.
I-am spus că noi trei suntem în planuri paralele diferite.
E ca la mate.
Poate nu va înțelege, fiindcă nu e inginer și nu e specializat în științe.
Eu percep lucrurile altfel decât tine și decât de el.
Și vom trăi așa în continuare.
Și tu cum le percepi?
Eu percep relația mea cu tine și ceea ce ne unește.
- Și asta e tot. - Ai dreptate.
Cred că eu…
sunt mai echilibrat decât tine.
Eu mă las mai puțin în voia emoțiilor. Nu spun asta ca să te critic.
Da, tu te lași mai puțin în voia emoțiilor,
dar nu vreau să-mi discreditezi sentimentele.
Și nu pentru că mi-ar păsa de el.
Dar n-o să stau să-i ascult prostiile,
fiindcă nu era ceva adevărat.
- Uite ce e… - De ce să acorzi cuiva acest privilegiu?
Ai dreptate, nu spun că nu ai dreptate.
- Nu trebuie să mă afecteze. - A arăta ce simți…
- Dar… - …pentru mine, e un privilegiu.
Crede-mă, știu cum faci în astfel de situații, fiindcă te cunosc.
Și mă fascinează modul cum te descurci și cum ți se rupe.
Te rog doar să încerci și tu să-ți strunești emoțiile.
Știu că nu trebuie să las să-mi controleze alții emoțiile,
dar nu era vorba despre el, de fapt, ci despre mine.
Trebuia să-mi fi dat seama.
Am participat la acest experiment fiindcă voiam să mă îndrăgostesc
și voiam să-mi găsesc un soț.
Și știi ceva? Asta am făcut.
La urma urmei, doar asta contează.
Pentru că știu…
că mă iubești și că te iubesc.
Nu-i așa?
Absolut.
Te iubesc.
Abia aștept să mă mărit cu tine!
Mulțumesc pentru tot!
Mulțumesc că ai fost…
alături de mine.
- Tot mai crezi că sunt cel mai matur? - Ce?
- Crezi că sunt cel mai matur? - Absolut.
Știam eu.
12 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Începem cu o încălzire. Ochii în partea din față a camerei!
Ridicăm șoldurile! Șoldurile spre tavan.
Împingeți! Când aveți dubii, împingeți.
Dar azi nu facem asta.
Sus șoldurile de patru ori!
Rămâneți la cel mai de jos punct! Nu vă mișcați!
Da!
Perfect!
Strângeți și aduceți sub șold! Apăsați înapoi!
La final, mai facem o dată planșa.
Ne ridicăm în cinci,
patru, trei,
doi
și unu!
Știu.
Asta înseamnă că ați făcut bine. Bravo vouă!
Eu și Stacy nu am terminat prea bine seara de ieri.
N-am vorbit prea mult azi și încă sufăr din cauza întregii situații.
Și pentru că nu știu exact ce simte.
Nu simt că am…
Am urlat unul la altul.
A fost o discuție care a început din senin.
- Bună! - Bună!
Hai să vorbim despre noi!
A fost derutant și foarte…
Mi-a rupt inima. A fost nasol.
O iubesc și voi continua să lupt. Vom găsi noi o soluție.
Cum ți-a mers azi?
E o zi oarecare.
Cum te simți? Te-ai mai gândit?
Mi-e totul…
neclar.
Sincer, m-a surprins ce s-a întâmplat.
Am reacționat așa pentru că…
a fost foarte dureros.
Eu cred…
Știu că nu sunt perfect.
Abia încep să te cunosc.
Simt că am depus…
toate eforturile în fiecare zi petrecută cu tine.
Și m-am simțit neapreciat.
Cred că…
vreau să faci și tu lucrurile pe care le fac eu.
Eu îmi fac timp
să fac ceva pentru tine, să-ți pregătesc ceva, orice ar fi.
Mă ocup de asta, deși sunt obosită și…
Mă gândesc că ar fi drăguț dacă ai face tu acea cină sau ce o fi, ca să nu o fac eu.
Îmi place să gătesc și aș face-o pentru tine…
Problema e că nu avem prea mult timp
și vreau să văd dacă ești așa cum spui.
Asta încerc să aflu.
Înțeleg. Știu ce vrei și de ce ai nevoie.
Dar lucrurile pe care le fac nu sunt recunoscute.
Fiindcă te concentrezi pe ceea ce nu fac.
Știu că poate am unele lipsuri…
pe care le pot îndrepta ușor.
Dar, după ce s-a întâmplat aseară, am simțit că munca mea nu înseamnă nimic.
Eu nu cred asta. Nu spun că tu nu simți asta.
Apreciez tot ce faci pentru mine.
Și știu foarte bine.
Fac tot ce pot. Azi eram încă supărat.
Însă am reușit să las totul ca să-ți spun că îți sunt tot alături.
Deci…
Te iubesc. Dar mai am nevoie de asta din partea ta.
Te iubesc și te-am ales
pentru că ești așa cum ai fost în ultimele 10-15 minute.
Îmi dai un sentiment de liniște și de încredere…
și ești atât de deschis, încât ți-aș putea spune orice.
Și bune și rele, dar sunt mai multe bune.
Nu vorbesc cu alți bărbați așa cum vorbesc cu tine.
Nu sunt atât de deschisă.
Și te-am ales fiindcă scoți la iveală asta în mine.
Ceva ce nici nu știam că există.
Regret că te-am întristat.
- Îmi pare rău că te-am întristat! - Se întâmplă. N-are nimic.
N-are nimic?
N-am vrut să fiu așa, dar mi-am ieșit din fire, așa că…
Dar totul e bine.
- Te iubex. - Te iubesc.
Te simți bine?
Mă simt bine. Tu?
Sunt mândru că i-am putut spune: „Îți sunt alături în continuare.”
Mă bucur că-mi pot exprima sentimentele și că mă simt auzit.
Ți-am luat ceva.
Încerc să-i ofer tot ce n-a avut vreodată.
Cred că putem depăși orice obstacol. Și privind imaginea de ansamblu…
Totul va merge spre mai bine.
Azi a fost mai greu, dar sunt convins că-i voi spune „da” la altar.
Doamne, Izzy!
Am primit un cupon.
„Izzy gătește, tu trebuie doar să fii sexy.”
- Scris oribil. - Ce e…
Doamne! Și scrie pe ea.
„E o situație de rahat, dar, ca în Mexic,
sunt aici să te iubesc și să lupt pentru tine.”
E cel mai romantic lucru pe care mi l-a luat cineva!
- Mai e ceva? - Da.
Nu-mi vine să cred că ai făcut asta. Acum mă simt prost.
Doamne! Ador poza asta.
E foarte dulce. Nu mă așteptam deloc la asta.
Mă asigură că îi pasă, că vrea să lupte.
Că va stărui și va face orice efort necesar.
Mă bucură faptul că mă pot bizui pe el,
că nu fuge de responsabilități și nu le evită.
S-ar implica imediat, și pentru asta…
Mulțumesc.
Te iubesc.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
ZECE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Milton arde casa.
Miroase a plastic ars.
Uite ce bine arată!
Nu va arăta bine.
Cum să arate bine?
Nici nu i-ai dat rahatul ăla jos! Nu mănânci partea exterioară a cârnatului.
- Vrei și tu? - Nu!
Mulțumesc.
Mie îmi place.
Vreau să te porți frumos. Nu sari la față.
Nu muști de bărbie.
Să fii cuminte, ca de obicei!
CÂINELE LUI STACY
E cineva acasă? Doamne!
- Ce faci? Mi-era dor de tine. - Puiule! Și mie de tine.
- Și mie. - Ce mai faci?
- Bine. Hai, Tux! - Ce e cu cățelul?
- El e Tux. - Doamne!
Vino aici!
- Ce drăguț e! - E Tux, câinele lui Stacy.
Ești foarte frumos. Mersi pentru primire! Doamne!
Stacy o va cunoaște azi pe mama, cel mai important om din viața mea.
- Vrea să mestece. Poșeta e veche. - Vezi!
- Îți iau poșeta. - N-are nimic.
Ce casă frumoasă!
Când am crescut, era cu tatăl meu vitreg,
dar nu mai sunt împreună, deci suntem doar noi doi.
- Doamne! - A mers bine.
De obicei, zici: „Mamă, ea e noua mea iubită.”
Dar acum e: „Mamă, ea e noua mea logodnică.”
Vreau ca mama să se simtă bine și să-mi dea binecuvântarea.
Dar mă gândesc și la Stacy și vreau să aibă o relație bună cu mama.
Trebuie să apară Stacy. Vrei ceva de băut?
Nu vreau. Eu doar sunt…
Voi fi foarte sinceră cu tine, sunt…
- În stare de șoc. - Da.
De când te-am ținut prima oară în brațe,
te-am văzut crescând în toți acești ani
și pe urmă primesc brusc această veste.
Nici eu nu mă așteptam.
Am rămas fără grai, dar mă și bucur.
Fiind mama ta, vreau doar să fiu sigură.
Eu sunt dintr-o altă generație.
Noi nu ne cunoșteam în acest fel.
Am învățat de la mama și de la tata, de la bunicii tăi, că te căsătorești
și stai cu cineva până când moartea te va despărți.
Nu credeam că mă voi îndrăgosti de nimeni. Dar Stacy observă când nu mi-e bine.
Știe când sunt fericit,
dacă mă preocupă ceva, dacă sunt stresat.
Am avut o mică neînțelegere și ea mă cunoaște.
Cel mai important aspect la fostele mele relații cu fetele
este că fugeau mereu când apărea vreo problemă.
Ea a făcut mai multe crize de nervi.
Am făcut și eu.
Însă mă bucur…
că trecem mereu peste ele.
A gătit pentru tine?
- Da. Eu nu i-am gătit. - Nu? Aoleu!
M-a tot certat pe tema asta. Trebuie să-i gătesc.
Mi-am făcut un obicei din a-i cumpăra flori în fiecare luni.
- Bravo! - Alea sunt de lunea trecută.
Astea sunt de lunea asta.
Zi-mi despre ea!
- Stacy vorbește tare. - Serios?
E nebunatică.
Când apare, îți atrage atenția.
Nu te plictisești deloc cu ea. E specială.
Nu e mereu ușor să te înțelegi cu ea. Nu te înțelegi deloc ușor.
Poate fi dificilă, dar merită.
E gingașă și dulce.
Și fragilă.
Și…
are ceva ce mă atrage și mai mult pe zi ce trece.
Tu știi ce vrei de la viață, știu asta.
Eu vreau doar să văd că sunteți siguri de decizia pe care o luați.
Vă uniți viețile pentru totdeauna.
Iar bărbatul devine capul familiei.
Știi că eu te voi sprijini mereu.
- Bună! - Bună!
Bună, Tux! Astea nu sunt pentru tine.
V-am adus un buchet de flori.
- Ia uite-o! - Mă bucur să vă cunosc!
- Scuze, Tux e un dezastru. - Doamne!
Ce drăguță ești!
- Mersi! Și dvs.! - Ia să te văd! Ce bine arăți!
Sunteți gata să povestim totul? Tux, termină!
- Doamne! - Caută mereu atenție.
- Da. L-am cunoscut. - Îmi pare rău.
Scumpo, a fost peste tot.
Tu primești oficial oaspeții?
- Vii să stai aici? - Ați…
- Ați văzut asta? - Da.
- Prima poză de familie. - Îmi place.
Am avut noroc că ne-am uitat aproape toți la cameră.
Știu.
Așa…
Ce am ratat?
E prima dată când ne vedem de când m-am logodit.
- Doamne! - Știu.
Ați fost copleșită?
Mă încearcă multe emoții, scumpo.
- Da. - E foarte…
Știi…
Sunt încă șocată.
- Înțeleg. - Este…
A trecut doar foarte puțin timp.
Când vine vorba de căsătorie, nu zici: „E distractiv. De ce nu?” Sunt conștientă.
În opinia mea, scumpo, acesta nu e un joc.
Nu vreau să par o mamă prea protectoare,
dar, în adâncul sufletului, mă gândesc…
„E persoana potrivită pentru fiul meu?”
E important să știu că cea cu care va fi
e o fată care îi va fi mereu alături.
Cineva care să-l susțină, să-l înțeleagă.
Sincer…
mi-ar fi foarte greu să vă spun că eu sunt femeia vieții lui
și să vă conving.
Dar vreau să știți
că ceea ce simt pentru el e sincer.
Știu că sunt îndrăgostită de el
și știu că el nutrește pentru mine sentimente adevărate, care m-au surprins.
El…
a scos la iveală latura mea sentimentală și vulnerabilă,
care mi-a permis să leg o relație.
O relație profundă.
E o legătură pe care nu o pot descrie.
Doamne, Stacy!
Eu…
E cum a zis ea: „Nu se poate explica.”
Doamne!
Pentru că nu e ușor cu mine, știi?
Și mă iubește pentru asta.
Mă iubește necondiționat.
Mă iubește și când se poate bizui pe mine, și când sunt un dezastru.
Îmi doresc să fiu cât pot de bun pentru ea…
zi de zi.
Stacy mă face să vreau să fiu mai bun.
Când spun că e ceva adevărat, chiar este.
M-a pus într-o poziție în care am fost dispusă să-mi asum un risc
și să-mi arăt latura vulnerabilă fiindcă așa făcea și el.
Când îți arăți latura vulnerabilă, nu știi cum va reacționa celălalt.
Cu el, mi-am asumat cu plăcere un risc, am sărit fără să știu dacă aveam parașută,
pentru că a meritat.
Și n-am mai făcut asta niciodată.
Niciodată.
- Și ai avut încredere în el? - Da.
Mulțumesc că mi-ai spus asta. Și vreau să mai știi ceva.
Da, el e copilul meu.
Dar mă gândesc și la tine, pentru că vă privește pe amândoi.
Nu vreau să suferi. Nu vreau să sufere nici el.
Vreau doar să fiți fericiți și știu că nu va fi ușor.
Vreau să mă asigur că fiul meu își asumă responsabilitatea și are grijă de tine.
Doar e vorba despre o familie.
Da. Vă mulțumesc mult că spuneți asta.
Desigur, doar vei fi soția fiului meu.
Cum să nu gândesc așa?
Știu. E de necrezut.
Deci…
E pe bune?
- Da. - Continuați?
O iubesc, fără îndoială.
Sunt sigură că veți reuși.
Mulțumesc.
- Îmbrățișează-mă! - Îmbrățișează-ți mama!
Te iubesc.
Doamne!
Stacy e foarte sinceră.
E deschisă și se vede că ține la fiul meu.
Chiar e îndrăgostită de el.
Sunt mândră de el.
Vreau tot ce e mai bun pentru băiatul meu și cred că ea îl va iubi necondiționat.
Și va fi alături de el
la bine și la rău.
Pentru… iubire!
E frumoasă când e adevărată. Noroc!
Ne trebuie o canapea nouă. Noroc!
Urăsc să aduc oameni la părinții mei.
Sincer. Chiar și prieteni.
În copilărie, părinții mei erau foarte stricți.
La noi, te descurcai cum puteai.
Ce?
Bună! Ce faci?
Bună!
- Bună, ce mai faci? - Îmi pare bine.
Eu îmbrățișez lumea.
- Jess! - Salut, frate!
- Ce faci? - Bună!
Bună, scumpule!
- Bună, mamă! - Bună!
Ea e Lydia.
- Bună! Încântată! - Bună!
- Arătați superb! - La fel și tu.
- Mă bucur să vă cunosc în sfârșit. - Și eu.
Sesizez un accent.
- Da. Sunt portoricană. - Bine.
- De acolo sunt. - Tata.
- Încântată. - Soțul meu, James.
- Bună! - Încântată.
- Te voi îmbrățișa. - Și mie-mi place. Deci facem așa.
Bine. Ar trebui să ne așezăm puțin.
- El s-a așezat deja pe blat. - Bei ceva?
I-am zis că sunt multe scaune, dar îi place pe blat.
Așa e. E înalt și…
- Prefer să stau așa pe blat. - Vezi cu cine seamănă la statură.
- Doamne! Cine e prințesa asta? - Ea e Coby.
- Salutare! - El e soțul meu, Langston.
- Bună! - Ce faci?
Bună! Îmi pare bine.
Îl cunoști drept… Îi spui Milton sau James?
Îi spun Milton pentru că s-a prezentat drept Milton.
Da. La școală, toți i-au spus Milton,
dar soțul meu e James, el e James.
- Micul James se însoară. - Micul James.
Îi spunem Micul James. Adică Marele James și Micul James.
De unde ești mai exact?
Sunt din Mayaguez, din Puerto Rico.
Acolo mi-am luat licența.
Am făcut facultatea de geologie
și un masterat în managementul mediului.
Pe urmă, în 2019, mi-am început cariera de geolog.
Bravo ție! Mereu mă bucur când văd femei în domeniul științelor.
- Mulțumesc! Apreciez. - Așa, ca tine.
- Cum era numele de familie? - Velez Gonzales.
Velez Gonzales.
- O să te caute pe Google ca la FBI. - Vă rog!
Și-ți va ști scorul de credit înainte să pleci.
E ceva…
Așa fac eu.
- Mâncăm mai întâi? - Poți manca. Avem farfurii.
Nu mâncăm?
Vreau să pun întrebările importante.
Ce v-a făcut să decideți că asta vreți să faceți?
Ca să vorbesc doar în numele meu,
am avut niște experiențe romantice nereușite.
Nu le consider relații eșuate, ci lecții învățate și aplicate în relația adevărată,
care e aceasta.
El întruchipează tot ce-mi doream de la un bărbat, ba chiar mai mult.
- Ai mai ieșit cu cineva de vârsta lui? - Și-a dat… Ce?
Nu, n-am mai ieșit cu cineva mai tânăr decât mine.
Chiar voiam să te întreb. Ce vede un om de 30 de ani la unul de 24?
Cum eram eu la 24 de ani? Aveam atitudinea potrivită?
Eram destul de matură pentru căsnicie? Probabil că nu.
Dar am ieșit cu bărbați de 38 de ani și de 34
și nu și-au putut exprima dorințele și nevoile într-un mod matur.
Fiul dvs. a făcut-o. Îl iubesc așa cum e.
Pentru sufletul lui, pentru personalitate, pentru calitățile și defectele lui.
Contează că defectele lui sunt perfecte pentru mine.
Ce nu-ți place la Milton?
Ce nu-mi place la el?
Cred că e o listă lungă.
Azi-dimineață era… Lasă totul aiurea.
- Și undeva… - Ce am lăsat?
Deci trăiți împreună?
Da. Nu le-ai spus?
- Nu. - S-ar putea să nu le fi spus.
Și-a terminat mâncarea și a lăsat farfuria pe canapea.
- Fugeam la serviciu. - Pe canapea?
Pe canapea. Probabil că e…
- Întârziam la muncă. - Știți ce a zis apoi?
Zic: „Ți-ai lăsat farfuria pe canapea.” Zice: „Știam că o iei tu.”
Serios? Și ăsta e un motiv de despărțire?
Te-ai gândit direct la despărțire.
Ce părere ai despre asta?
Cred că uneori e din lene. Mă deranjează.
- Mai poate învăța. E încă tânăr. - Da.
Asta nu se va schimba.
Mama zice că e tânăr, se va schimba. Dar asta nu se schimbă.
Ești pregătit pentru responsabilitatea asta?
Păi, da.
„Da.” Ce înseamnă asta?
E un pas foarte important și trebuie să te asiguri că e persoana potrivită.
Mi-a spus de mai multe ori
că vorbește cu mine ca cu cel mai bun prieten.
- Da, așa e. - Asta ajută mult.
E important. Îi zic mereu soțului meu că mi-e cel mai bun prieten.
Ai vreo reținere să te căsătorești?
Nu, mă simt bine cu el. Mă face să mă simt bine.
Nu ne plictisim deloc împreună.
Are un răspuns matur pentru orice.
Da.
- Ce faci? - Ce de întrebări!
Poți opri interogatoriul, te rog?
- Nu o… E o întrebare. - Ar trebui.
- Știu, sunt prea multe întrebări. - Ce faci?
Sunt logodit. Mă căsătoresc în două săptămâni.
- Știți data nunții? - E pe 31.
De ce?
- Cum adică de ce? - De ce te căsătorești?
Sunt întrebări foarte incomode.
Calmează-te!
- Bine. - Da.
Ce a răspuns? N-am auzit.
- Am zis să fie calmă. - A zis că te iubește.
De ce te căsătorești?
Nici nu știam că te gândești la căsătorie.
- Păi… - Deci e foarte palpitant.
Eu am mai vorbit cu el, am fost în oraș de câteva ori
și a pomenit că ar vrea să se așeze.
Nu-mi căutam soție la modul activ.
Însă chiar mă interesa.
Și cum de ți-a intrat chestia asta în cap? Ai zis: „A sosit ceasul, e ziua cea mare?”
E ceva fals.
Nu e.
Ba e fals.
Eu vreau doar să mă asigur că asta vreți.
E în regulă dacă vorbesc cu Lydia despre cum vede ea situația?
- Da. - Bine.
Haide să vorbim puțin cu ea!
Bine.
Eu zic mereu, căsnicia e ca o afacere.
Ca în orice afacere, trebuie să discuți
avantajele, dezavantajele și obstacolele.
E ca și cum ai face o analiză SWOT.
Dacă ne-am uita doar la CV-ul ei, am decide că e potrivită de soție.
Dar, uneori, te uiți la un CV,
apare persoana, încep să apară rezultatele
și abia atunci vezi dacă e potrivită.
Așadar… chiar vrei să faci asta?
Da, chiar vreau s-o fac.
Ieri, i-am zis:
„Nu ești prima mea iubire, dar ești primul la foarte multe.”
Primul care se poartă atât de frumos cu mine.
Mă tratează ca pe o regină.
Și n-am mai avut parte de așa ceva.
N-am avut pe cineva care să mă ia în brațe și să nu vrea să-mi mai dea drumul.
Îmi scrie când e în tura de noapte: „Te iubesc. Abia aștept să ne căsătorim.”
Așa e, și de asta sunt nebună după el.
Așa cum a spus și Jessica înainte, o parte din ce spui pare…
Parcă urmezi un scenariu. Ai răspunsurile pregătite.
Cea pe care o vedeți acum sunt chiar eu. Sunt iubitoare, sunt tandră, am gura mare.
Am umor.
Și mă simt foarte bine cu el.
N-am mai avut parte de așa ceva.
James spunea că vrea să-și ia doctoratul. Ce părere ai despre asta?
Pentru mine, educația e foarte importantă.
În ceea ce privește doctoratul, îl voi susține.
Are o carieră grozavă. Încă are ambiție.
Văd asta la el.
E un tip grozav și e foarte deștept.
Și tu ce aspirații ai?
Eu visez să mă angajez ca specialist în Protecția Mediului.
Ce vrei să știi despre James? Și despre familia lui?
Când vom avea copii, cât e de important
ca primul copil să se numească James Milton Johnson al cincilea?
- Al patrulea. - Al cincilea.
E al cincilea?
- James e al patrulea. - Așa e.
Mă miram și mă zăpăcisem,
fiindcă eu îl cert când uită câte ceva.
Ai dreptate, ar fi al cincilea.
Ca mame, ne urmărim copiii și îi vedem cum evoluează.
Iar eu îi spuneam mereu
că e prea înalt ca să se sprijine mereu pe mine.
„Într-o zi, vei fi soțul și tatăl cuiva.
Vreau să ajungi în acel moment și să începi să accepți.”
De fapt, spui: „Nu fi mereu ca un copil!”
Și l-am văzut începând să aibă…
Felul cum îmi răspunde și alte asemenea lucruri…
Chiar și felul cum stă. Se așază drept și stă picior peste picior.
Acestea sunt lucruri pe care unii din familie nu le văd,
dar eu, ca mamă, le văd.
- Jessica, tu faci… - Da, dar ea e doar sora.
Pe tine ce te preocupă în ceea ce privește relația noastră?
Nu știu. Căsnicia e un pas important.
Așa e. Căsnicia e pe viață.
Am trecut prin foarte multe în viață.
Știu cu ce mă pot descurca și cu ce nu pot.
Acum un an, probabil aș fi spus că nu eram pregătită pentru asta.
Ce te face să fii gata acum?
Cred că sunt matură și disponibilă din punct de vedere emoțional.
- Am 30 de ani. Nu mă prostesc. - Da, nu te joci.
Jocurile și mersul la întâlniri sunt obositoare.
Ajungi într-un punct când zici: „Mă ocup de mine.”
Apoi s-a întâmplat asta. A fost grozav și a funcționat perfect.
M-am ocupat de mine și asta e recompensa primită.
Nu știu… Nu aud ce trebuie de la el.
Încă nu m-a convins.
Îl cunosc pe James. Știu când se bucură, când e fericit, când e trist.
Încă aștept să mă convingă.
Nu știu.