OTTE DAGE TIL BRYLLUPPERNE
Gæt, hvor vi er. Hvor er vi?
Vi skal have vores prøvelsesattest. Nu bliver det virkeligt.
Vi er ved domhuset.
Jeg var her sidst grundet en fartbøde, og det her føles meget bedre.
-Se! Vores navne. -Vi fik den.
Så er vi klar.
-Det er vildt. -Hvordan har du det?
Jeg har det skønt. Jeg er spændt. Nu føles det virkeligt. Det synker ind.
-Jeg glæder mig. -Åh gud.
Godt.
Vi er her for at få vores prøvelsesattest.
I skal lige sikre jer, at jeres navne er korrekte.
De er korrekte.
Det bliver 74 dollars.
Okay.
-Er du spændt? -Ja.
-Er du? -Ja.
SYV DAGE TIL BRYLLUPPERNE
BRUDEKJOLEFORRETNING
Du godeste! Jeg har aldrig set så mange kjoler i hele mit liv.
Alle kjolerne ser fantastiske ud. De er fabelagtige!
Åh gud!
Du er i hvidt!
Fantastisk.
-Hej. -Yo, folkens.
Kom ind, og sid ned.
-Hvordan har I det? -Godt! Vi er spændte
Hvem har du med i dag, Lydia?
-Jeg har min mor med. -Hej.
Renee.
-Hej, Renee. -Hej.
En af mine bedste venner. Christa.
-Hej. -Hej, Christa.
Og min flotte bror William.
William, hej!
-Glæder I jer på hendes vegne? -Klart.
Lydia er meget oprigtig, og hun ønskede at finde kærligheden.
Jeg glæder mig.
Har I alle mødt Milton?
-Ja. -Hvad siger mor?
Meget bevægende.
Lykken.
Kærligheden.
Jeg kan mærke det.
Godt, folkens. Det er en stor dag.
-Kan I mærke det? -Åh ja.
Der er kun én uge til jeres bryllupsdag.
Hvordan føles det at høre de ord?
Det er spændende.
Nervepirrende. Spændende.
Der er ingen forkerte svar.
Jeg var så heldig at finde Lydia.
Hun er et festfyrværkeri,
og det er aldrig kedeligt med hende.
Jeg glæder mig meget…
Dejligt.
…til at blive gift og tilbringe mit liv med hende.
Mine bukser må ikke være for korte.
Du er høj, men den klarer vi for dig.
Fra en, der er gift med en, som er højrøstet
og har en masse energi: Det er sjovt, men hold på hat og briller.
Det er som rodeoridning. Hold godt fast. Fald ikke af.
-Hej til mor. -Hej.
Hvordan har du det?
Jeg har det skønt.
Det er skønt.
Vi er ikke engang begyndt endnu.
Jeg har ikke en kjole endnu.
-Hun flipper allerede ud. -Ja. Lidt følelsesladet.
Klart nok. Det er en stor dag.
Hvad tænkte du, da Stacy sagde, hun havde fundet ham, hun ville giftes med?
Jeg var rystet.
Hun springer ikke bare ud i ting,
men jeg tror virkelig, hun havde brug for det her,
for hun har måske været typen, der kiggede på en mand
og på den måde valgte, hvem hun ville gå ud med.
Ja.
Her var hun tvunget til at gå i dybden.
-Og tale med folk. -Ja.
Og lære dem at kende.
Har I, søstre og mor, mødt Izzy?
-Ja. -Ja.
-Og? -Vi elsker ham.
-Han er skøn. -Den bedste.
Han er den balance, Stacy har brug for.
Izzy, hvem har du med i dag?
Jeg har min mor og to gode venner. Nick og Zach.
Hej. Hvordan går det, mor?
-Hej. -Godt at se dig.
I lige måde.
Har I mødt Stacy? Lært hinanden at kende?
En vidunderlig, sød pige.
-Også familien. -Skønt.
Det glæder mig at se al jeres opbakning her i dag,
for I står meget snart ved alteret,
hvor I skal tage jeres livs vigtigste beslutning.
Siger I "ja" til den mand, I forelskede jer i
på grund af det, han indeholdt?
Eller forlader I ham for evigt?
Milton og Izzy, for jer. Held og lykke.
-Tak. Skål. -Pøj, pøj. Skål.
Jeg søger noget sjovt, men ikke alt for moderigtigt.
Ja.
FRU ZAPATA
Bum. Bum.
Min bedste ven fik den lavet.
Jeg viste Izzy den i morges, og han fik tårer i øjnene.
Fru Zapata. Han sagde: "Hvor er den fed."
"Hvorfor græder du?
Det skulle være sjovt." "Det synker bare ind nu."
Ville du gå efter den stil her?
-Se. Den falder let af. -Ja.
Det ville Izzy nyde.
Det skræmmer mig ikke at shoppe,
det er mere det med at finde noget, der er rigtigt for mig.
Jeg skal have kontakt med kjolen lidt for at se, om den passer og giver mening.
-Jeg er ikke til det glimmerpis. -Ja.
Hvad med den her?
-Se lige Stacy. -Der står "fandeme nej" i panden.
Noget sært, underligt og lidt langt ude,
men som med tilbehør ikke virker langt ude.
Bare en snert af "det forventede jeg ikke".
Det vil jeg have.
Den må ikke være banal.
-Hvad er det? -Slæbet, tror jeg.
-Tag den. -Det gør vi.
Så længe jeg tænker "hvad er det", vil jeg prøve den.
Måske klipper jeg en kjole op og laver min egen.
-Tak, fordi I kom. Seriøst. -Klart nok. Vi er her for dig.
Er du klar?
Ja, jeg føler mig klar.
Jeg har jo været forlovet før. Jeg vil gerne giftes.
Det hjælper også at vide, hvad man søger.
-Hvem man kan lide. -Ja.
Stacy ved helt klart, hvad hun vil.
Hun er knivskarp på, hvad hun søger, og det er jeg også.
Jeg er helt sikker på hende. Hvis vi ikke kommunikerede så godt
og faktisk får løst problemerne, var jeg nok knap så sikker.
Men da vi har det som fundament,
tænker jeg: "Den er jeg sgu med på."
Der er én uge til brylluppet. Jeg er ikke nervøs.
Jeg er nok så sikker på det her,
fordi jeg havde det sådan, dagen før jeg ville fri til Stacy.
Jeg er så sikker på den pige.
Jeg er vildt forelsket i hende.
Jeg er mere lykkelig end noget andet.
Jeg er bare fuld af kærlighed, lykke og klar til det her.
Min største bekymring er, om hun siger ja.
BRUDEKJOLER
Hold da op.
-Kors, se lige de… -Den kan jeg lide.
Hvordan føles den?
-Dit ansigtsudtryk siger… -Ikke godt.
-Ikke god. -Den er ikke mig.
-Den er ikke dig, nej. -Slet ikke.
Ikke vores tudekjole.
-Ingen tårer. -Den er bare kedelig.
-Ja. -Den er meget kedelig.
Vi troede faktisk ikke, hun ville blive gift,
men eksperimentet er virkelig for sådan en som hende.
De passer godt sammen.
Vi elsker Izzy.
Han er meget beroligende for en med hendes personlighed.
Han er allerede blevet en del af familien.
-Okay, der var den. -Åh gud.
Det må være den.
Jeg kan ikke engang gå, fordi der er så meget.
-Den er perfekt. -Den ligner en million strutskørter.
Men den er smuk!
-Ja. -Du ser strålende ud.
Og se lige dit ansigt!
-Hvordan føles den? -Jeg er vild med den.
Det er lige mig.
-Det er det. -Den er smuk.
Den klæder dig så godt.
Jeg elsker den.
Du ser blændende ud.
Hold op, hvor ser du smuk ud.
Åh ja.
Så smuk.
-Du ser fabelagtig ud, søde. -Tak.
Den er betagende. Hvad mon Izzy vil tænke?
Det ved jeg. Han vil græde.
-Sandsynligvis. -Ja.
Han vil græde. Den er smuk.
Det er helt vildt.
Det er kjolen.
Jeg vil gerne have noget skræddersyet, fordi jeg har…
-En sær krop? -En lang krop.
Hun er så højeksplosiv
og fuld af energi, at det er helt fantastisk.
Men ja, hun er pissestædig.
Hun er en møgunge, men jeg elsker det.
Hver aften sørger vi for at tale sammen inden sengetid.
I kender mig. Jeg er ikke så god til at kommunikere.
Du er forfærdelig.
Forfærdelig kommunikator.
Men med hende er det nærmest skræmmende, hvor god kommunikationen er.
Hvordan pokker passer vi så godt sammen?
Og der er altid respekt.
Noget af det, jeg nok skal arbejde på, er,
at hun er lidt mere lidenskabelig end mig. Mere følelsesladet.
Så af og til må jeg sikre mig, at jeg bruger de rette ord.
Og…
I kender mig. Siger jeg noget, siger jeg det ligeud,
uanset hvor vulgært eller sært det er.
Det skruer jeg lidt ned for nu og lærer at…
Har du for en gangs skyld filter på?
Ja, det har jeg. Ja.
Jeg må sætte et lille filter på.
Et par år for sent, men nu kommer det.
Når han siger, at kvinder altid har ret,
så er det sandt.
Jeg kan godt indrømme, at jeg er nervøs, uanset om jeg vil vise det eller ej.
Det er jeg ikke vant til at udtrykke.
Jeg er altid den tilbagelænede og modne fyr, men…
Jeg er lidt bange. Lidt nervøs.
Jeg vil gerne tro på, at Lydia vil sige ja,
men jeg ved det ikke. Der er stadig den ubekendte.
Jeg ved det ikke med sikkerhed.
Åh gud! Hold nu helt op!
-Hun begyndte at græde. -Den er skøn!
Jeg ville ægte dig i den kjole.
Jeg siger ja, skat.
Åh gud! Jeg er så spændt.
Som om virkeligheden synker ind.
Jeg skal giftes.
-Hvad kan du lide? -Jeg er vild med det her.
Toppen af kjolen.
Man kan altid drømme, men jeg har aldrig været sikker på, at det ville ske.
Det gør mig følelsesladet at tænke på, at jeg virkelig står her.
Jeg er forelsket.
Og nu skal jeg finde min kjole.
Hvorfor kan du ikke lide den?
Det kan jeg egentlig godt,
men jeg vil hellere have en lidt mere figursyet kjole.
-Du må sammenligne med noget. -Ja. Jeg kan bevæge mig.
Jeg kan danse. Kan jeg mon twerke?
Okay.
Så er alt, som det bør være.
Kan jeg mon gå helt ned i knæ?
Får du flasthbacks?
-Sådan, Lydia! -Sådan gør jeg.
Sådan, Lydia!
Noget hopper snart ud af toppen.
Ja.
-Klar til at prøve den næste? -Ja!
Enhver mor drømmer om at se sin søn som brudgom
eller sin datter som brud.
Det er over alle forventninger.
Jeg har drømt om det,
men jeg troede ikke, det ville være
så rørende og spændende.
Hold da op!
Kroppen, tøs.
-Kroppen. -Kan vi tale om kroppen?
-Den er skøn. -Hold da op.
-Jeg elsker den. -Fabelagtig.
-Så smuk. -Den klæder dig.
Du får nærmest lidt fra den første med…
-Ja. -Eventyr.
-Den er skøn. -Og kan du tilføje ærmerne…
Ja, kan jeg tilføje ærmerne, er den perfekt.
To i én.
Som din bror er det svært at sige det her, men du ser fantastisk ud.
Du milde!
Jeg troede, det var: "For meget babs."
-Sløret er perfekt til. -Gåsehud.
Hvad sker der?
Pis også.
-Du ligner en prinsesse. -Det var kronen.
Hold op, hvor er den smuk.
Åh gud.
Mor.
Hold da op.
Te amo.
Jeg elsker også dig.
Hermosa.
Jeg var helt ærligt ikke helt sikker på,
at denne dag ville komme.
Jeg var ikke sikker på, om jeg en dag ville gå op ad kirkegulvet til alteret.
Jeg troede ikke, jeg kunne være så lykkelig,
og det føles fanstastisk.
Du fortjener det.
Ja, du gør.
Jeg vidste ikke, jeg ønskede det så meget.
Hvor meget jeg ønskede at finde den rette.
Det er glædestårer,
for det har været det hele værd.
Hver eneste hjertesorg, hver en bøn
på knæ for at bede universet om at vejlede mig.
Lede mig i den rigtige retning.
Det var det hele værd, for nu står jeg her i en brudekjole.
-Skal det være den? -Ja.
Drømmen går i opfyldelse.
Det er en drøm, der går i opfyldelse.
TO DAGE TIL BRYLLUPPERNE
FLYMUSEUM
Jeg glæder mig.
Jeg kan klare fart, men kast ikke op på mig.
-Jeg klarer mig. -Okay.
Opmærksomheder er vigtige for Stacy.
I aftes, mandag, satte jeg nye blomster i vasen. "Blomster-mandage."
Jeg skrev et lille kort.
Fordi jeg gjorde den lille ting, var hun i så godt humør i aftes.
Det er et B-25 Mitchell bombefly.
-Fedt. -Er det ikke fedt?
-Den ser vild ud. -Ja.
Hun kan godt lide, at jeg tager initiativet,
så jeg ville arrangere en særlig dag for hende.
Med bryllup om hjørnet
ville jeg give hende en forsmag på, hvordan vores liv vil se ud.
Stigen er nede, og flyet er jeres. Hav en fed tur.
-Åh gud! -Ja!
Er det sikkert at flyve i sådan et?
SÆRLEVERANCE
Jeg skal nemlig noget på søndag.
Jeg har hørt fra hendes familie og venner,
at hun elsker at flyve i privatfly.
Åh gud!
Jeg hopper og springer bare derind.
De siger allesammen: "Kan du klare det? Kan du leve op til forventningerne?"
Stacys far sagde, hun elsker første klasse,
så det var det, jeg gav hende i dag.
Romantisk.
-Hvor sidder jeg? Der? -Her.
Tak.
Det er meget sejt og anderledes.
Uventet.
Romantisk.
Og jeg kan lide det.
-Skål. -Skål.
For en af vores sidste dates før brylluppet.
Det gik lige op for mig.
Efter tøjtilpasningen følte jeg mig helt ærligt helt afslappet.
Ingen nedsmeltninger for nylig, så derfor er vi begge rolige.
Det bliver aldrig trivielt at sidde over for dig sådan her.
Jeg synes, du er meget interessant. Det bliver aldrig kedeligt sammen med dig.
Om det er på den dårlige måde eller helt fantastisk, er det aldrig kedeligt.
-Hovsa. -Men ja…
-Tag det, eller lad være. -Jeg tager det og løber.
Sådan der.
-Tak. -Værsgo.
Jeg er så spændt.
Samme her.
Helt ærligt sad jeg ikke her nu,
hvis du ikke var så beroligende for mig.
Af og til siger du ikke engang noget. Du er bare beroligende.
Du er stilheden i stormen.
Den sikre grund,
når alt er sløret. Om det er et kram eller et blik,
eller hvad du end gør i det øjeblik.
Nogle gange er det bare din energi. Den er meget afbalanceret
og mild og sådan. Det er det allerbedste ved dig.
Jeg troede ikke, jeg ville forelske mig igen.
-Virkelig? -Ikke foreløbig.
Du elsker kærlighed.
Jeg følte, jeg undgik den.
Jeg troede ikke, jeg ville…
…sidde her
med dig i dag,
og at vi skal giftes.
Og så sagde det bang! Du overraskede mig
som altid.
Jeg er vildt forelsket i dig. Jeg er vild med dig.
Vi er jo allerede begyndt på at flette vores familier sammen.
Din familie er fed at være sammen med.
Jeg har følt mig så velkommen og elsket, og jeg føler…
Jeg har kun set dem to gange, men føler en tæt forbindelse.
Ja. Det handler også om, hvad jeg fortæller dem, jeg føler for dig.
Det handler om, at de ser mig så glad, så hvad der kommer fra dig,
vil de elske.
Det har været godt.
At være sammen med din familie har fået mig til at savne
at have en familie.
Ja.
Det er lidt sært for mig,
at en stor del af min familie ikke kommer med.
Jeg gjorde det,
det er min særlige dag.
Vores særlige dag.
Jeg vil ikke have
holdninger og den slags den dag,
hvor jeg bliver,
formodentlig…
dømt eller hører: "Hvad fanden?"
På grund af den måde, det her
er foregået på.
Dem, der kommer,
er dem, der betyder mest for mig, og som har været
mest oprigtige og støttende, selv når jeg ikke har været perfekt.
Så…
-Min mor er med. Det er det vigtigste. -Hun er skøn.
Ja.
På den anden side står du med hele min skøre familie.
Ja.
De forguder dig, så uanset hvad der sker med din familie,
er min familie så glade for dig, at du nok bliver irriteret
og ønsker, de ville gå på et tidspunkt.
De kan vist aldrig irritere mig.
Jeg elsker din familie.
Jeg glæder mig til at blive en del af den.
Det er jeg sgu allerede, så…
Ja. Hvorfor taler de allesammen mere med dig end mig?
Det gør mig også så glad, for jeg får
en kone og livspartner, men jeg får også en familie.
Mange drømme går i opfyldelse samtidig.
Jeg ved ikke. Det er…
Det er vildt.
Se min lille hånd. Vil du holde den?
Ja.
Hvad skal vi danse til? Ved vi det?
Pop. 'N Sync, "This I Promise You"?
-Nej! -Det var en god sang.
Ja, men nej! Hvordan skal vi danse?
Hvis det var nu, og de sagde: "Brudeparret på dansegulvet."
-Godt spørgsmål. -"Ud på dansegulvet nu."
-Jeg vil bare… -Du skal gøre det.
"Hr. og fru Izzy Zapata på dansegulvet, tak!"
Åh gud! Hvorfor ændrede din stemme sig?
Jeg har mange højhælede sko. Mange zapatos.
Er det vores første dans?
Jeg savner at danse med min far.
Min far lærte mig…
Dans til mit hjerteslag, skat.
Stærkt og roligt.
Kors, mine inderlår.
Er du okay?
Vi skal giftes om to dage. Hvad er dit lykketal?
To.
-Okay. -Det var mit spillernummer.
I overmorgen bliver en god dag.
Hvad føler du, når du siger det højt?
-Jeg elsker dig. -I lige måde.
Noget nyt i dit liv?
Ikke ret meget.
Bare arbejde. Arbejde og børn, og mand og arbejde.
-Ja. -Ægteskabsliv.
Hvad tænkte Lydia efter at have mødt familien?
At det var intenst. Jeg sagde, det gik bedre, end jeg forventede.
Hvad forventede du?
Det ved jeg ikke. Vores familie er svær at komme ind i.
Af og til når jeg ser på vores familiedynamik
og så nogle af mine venners, er der stor forskel.
Jeg siger ikke, det er galt. Det fungerer for os.
Lydia taler med sin mor hver eneste dag. Hun taler med sine søstre hver dag.
-Ja. -Jeg sagde, vores dynamik er anderledes.
-Meget lidenskabelige. -Hvad mener du?
Meget udtryksfulde. Givende.
Sagde du givende? Ligesom vores familie?
Nej.
Vi er lidenskabelige.
-De er lidt mere… -Og vi giver.
De er mere følelsesladede.
-Vi viser ikke følelser. -Nej.
Hvordan går bryllupsplanerne? Er du klar?
Det tror jeg.
Hvad gør dig så sikker?
Nok det samme som ved alle mine andre beslutninger.
Jeg stoler på mavefornemmelsen.
Du er stadig min bror. Jeg elsker dig,
men det, du går ind i, ser folk som noget falsk.
Og I to er kun i gang med at lære hinanden at kende.
At blive gift er stort!
Det betyder meget.
Hvad siger mor altid? "Din opfattelse er din virkelighed."
Tja. Det virker bare sært.
Selvom du lever dit eget liv,
har vi altid været inddraget i de store beslutninger.
I bliver da stadig inddraget,
men når det handler om, at jeg skal tage en beslutning…
Hvis mor eller far sagde: "Nej.
Det sker ikke. Du gifter dig ikke med hende."
Alle ved, jeg nok gjorde det alligevel.
Man indsamler alle de data, man kan, og tager den bedste beslutning
med de tilgængelige oplysninger.
Hun lyder som en skoleopgave.
Nej, jeg tænker nok bare mere analytisk.
Jeg har også nogle standarder, som jeg er vokset op med,
og som jeg søger i en kone.
Jeg kunne lide hendes uddannelse.
Jeg kan lide hendes karriere og at hun arbejder så hårdt.
Så har hun også de andre karaktertræk,
som jeg ud fra min personlighed søger i en ægtefælle.
Jeg kan lide empatiske mennesker,
der giver udtryk for deres følelser.
Med en mere sårbar partner kan jeg udvikle mig.
Du tager faktisk dit liv og siger:
"Jeg vil forpligte mig til hende.
Jeg vil ofre alt for hende. Jeg vil…"
Bare det at opfostre børn med en anden, det er sgu…
Det er stort! Har I talt om opdragelsesstil?
I skal jo ikke have børn endnu,
men har I talt om opdragelse?
-Ja. -Det er sygt dyrt med dagpleje.
Og familierne imellem.
Skulle der ske noget, så I er nødt til at flytte ind
eller tage jer af mor og far, er det fint med hende?
Det er bare…
Har I talt om alle de ting, som…
Man siger jo, at ægteskab er som en forretningsaftale.
Jeg er helt enig. Ægteskab kan være som en forretningsaftale,
men jeg tror bare…
Ud fra de samtaler, Lydia og jeg har, er vi begge to med af samme årsag.
Vi vil begge gerne giftes, og vi elsker hinanden, så…
-Tror du, hun føler det samme? -Ja.
Kommer I så stadig til brylluppet?
Vi kommer. Det gør vi.
Lydia Johnson?
Jeg sagde, at hun skal tage mit efternavn.
-Tager hun dit efternavn? Med bindestreg? -Nej, det er jeg ikke til.
Jeg håber, hun ved, hvad hun går ind til. Virkelig.
ÉN DAG TIL BRYLLUPPERNE
Okay.
Der er mange sjove…
…minder her.
Vi havde jo den samtale.
Hvad tænker du om det?
Jeg føler nok,
at jeg ikke ved, om jeg kan stole på dig.
I forhold til hvad?
Angående kreditkort, for det har jeg spurgt dig om før.
Jeg tænker: "Hvorfor har han ikke sagt det før?"
Jeg spurgte dig jo: "Hvorfor har du ingen kreditkort? Du kan få bonus."
Du sagde: "Jeg brugte dem i college, men jeg droppede dem bare."
Og i pods'ene talte vi om økonomi og gæld: "Er der noget, jeg skal vide?"
Du sagde: "Slet ikke." Det var så åbenbart ikke helt sandt.
Jeg fortæller dig alting.
Det var ikke fordi, jeg ikke ville sige det.
Jeg ville lægge alle kortene på bordet, når vi virkelig kunne tale det igennem,
men når det kom op, var det altid sådan lidt tilfældigt.
Når vi bare
fjollede rundt eller lavede mad.
I pods'ene følte jeg ikke, vi kunne sidde
og tage den formelle snak og få talt om det hele.
Jeg ville gerne tage den samtale
helt formelt, fordi den ville blive lang.
Det var ikke, fordi jeg ville skjule noget for dig overhovedet.
Ellers havde jeg prøvet at lyve mig ud af det og feje det ind under gulvtæppet.
Derfor ville jeg fortælle dig det direkte.
Jeg ville ikke skjule det.
Jeg føler tit, at du vrøvler løs og måske prøver at undgå
at svare på det, jeg spørger om.
Ja. Jeg vrøvler løs.
Af og til taler jeg sort, men det er noget, jeg må arbejde på.
Jeg prøver ikke at undgå noget
eller tage pis på dig.
Det tager tid for mig at bearbejde tingene.
Men jeg ville aldrig prøve at lyve for dig om noget.
Det gør mig ondt, du har det sådan. Det var ikke min hensigt.
Men du løj jo om det.
Hvad mener du?
Samtalen handlede ikke engang om penge, da jeg nævnte kreditkortet.
Du sagde ikke: "Jeg må fortælle dig noget.
Det forholder sig sådan her."
Det gjorde du ikke.
Kan jeg så overhovedet tro på det, du nu fortæller mig om det?
Jeg ville mene, samtalen burde være mere organisk.
"Ja, det er der en grund til." Hvis vi bliver gift, opdager jeg det jo.
Det skræmmer mig.
Jeg prøvede virkelig ikke at skjule det for dig.
Derfor sagde jeg det. Jeg prøvede ikke at skjule det.
Der var meget fejlkommunikation, og ting blev opfattet forkert.
Du opfattede ting anderledes, end jeg mente dem.
Du blev vred.
Du var meget ophidset.
Vi skal begge være sikre på, at vi vil kæmpe videre.
Vi er begge to bange.
Jeg vil ikke føle, at jeg skal gå på listesko.
Jeg gør mit bedste for at fortælle dig, præcis hvordan jeg har det.
Jeg ved godt, det ikke giver mening,
men jeg tænker: "Gør hende ikke vred, og sig ikke noget,
der kan støde hende, når det ikke var meningen." Sådan føler jeg.
Jeg ved ikke, hvor den frygt kommer fra.
Der vil være tidspunkter, hvor du siger noget, der gør mig oprørt eller vred.
Derfor kan det være svært. Men fra starten af har vi sagt:
"Det er svært, men vi gør det, for vi ved, vi kommer igennem det."
Det følte jeg, vi gjorde i hele den første fase af det her.
Jeg prøvede ikke at lyve om det, for så havde jeg ikke fortalt dig det.
Overvejede du det ikke, da jeg spurgte på benzintanken:
"Har du et kreditkort?"
-Nej. -Du sagde nej.
Jeg spurgte hvorfor. Du overvejede ikke at fortælle mig det?
Ikke i det øjeblik, fordi…
Skal vi tale om det her, vil jeg hellere have en formel samtale.
Det er vigtigt.
Det er sådan, jeg vil tale om alt. Vi fik det på bordet. Gæld og så videre.
Og jeg har ingen gæld nu. Alt er betalt. Min kreditværdighed er bare dårlig.
Det var ikke mange penge.
I alt handlede det vel om
3.500 dollars.
Du kender mig.
På dette tidspunkt faktisk bedre
end nogen anden ud over min mor.
Du kender alle mine følelser.
Nærmest hver eneste tanke, jeg overhovedet tænker.
Jeg faldt for dig, fordi…
…du
kæmpede for mig.
Og jeg er stadig…
Jeg bliver ved med at falde for dig.
Derfor har jeg så ondt i maven.
Jeg vil gerne vide, at du støtter mig.
Jeg vil ikke miste dig eller os.
-Det skal nok gå. -Hold da op.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Jeg synes, du lugter.
Jeg synes,
vi helt klart bør finde dig
en deodorant.
-Er du spændt? -Ja.
Jeg føler mig altid hjemme her.
-Hvorfor? -Jeg kan godt lide mineralerne.
Du er en stor nørd.
Hvorfor? Vil du fortælle mig, at det ikke er det bedste sted i Houston?
Se lige der.
-Ja, den er flot. -Det er den.
-Hvor er det sødt. -Se. Det er min favorit.
Rhodochrositten.
Ja.
Hvor er det her sødt.
Det er så sødt.
Er her ikke smukt? Så afslappende.
Det er afslappende og fantastisk smukt.
Det er virkelig romantisk.
Husker du vores første date?
Vi fandt sammen om geologi.
Nu ved jeg … Det er bare for sjov, men du kommer øverst på listen.
Jeg indrømmer intet.
Det var alt, jeg skrev i min dagbog.
Det er så sært, at vi sidder her nu, er det ikke?
Jo.
-Hvordan har du det med brylluppet? -Jeg er spændt.
-Er du? -Er du nervøs?
Ikke rigtig.
Jeg bliver nok først nervøs på dagen.
Jeg bliver meget nervøs på dagen.
Tak.
-Tak. -Tak.
Hvor gør jeg af mit tyggegummi?
Har du en kvittering eller sådan noget?
Ned i lommen, hvor jeg nok glemmer det og vasker det.
-Skål. -Skål.
Har du aldrig tænkt over, hvordan din kone gerne måtte være?
Jo, men…
-Tingene har ændret sig. -Hvordan?
Du er ikke præcis den samme som i pods'ene.
Hvad mener du?
Af og til vågner du meget vrissen uden nogen grund.
Hvad mener du?
Nogle gange er du meget vred, når du vågner.
Fordi du har gjort noget, der gjorde mig vred
Du vågnede for 30 sekunder siden, hvordan skulle jeg nå det?
Jeg bliver vred af en grund.
Er der noget, du ikke gider, gør du det ikke.
Det passer ikke.
Da jeg vaskede op forleden, gad jeg virkelig ikke.
Når jeg tager skraldet ud og reder sengen.
Hvor længe havde opvasket stået der?
-Hvor mange dage? -Cirka én.
Nej.
-Halvanden? -Nej.
-Den stod der i tre dage. -Det er løgn.
Nej, det er ej.
Maden på dit natbord stod der i tre dage.
Jeg anede ikke, det stod der.
Det var lige foran dig.
Du sagde, du ikke rodede.
-Men det kan jeg jo se. -Det er ikke sandt.
-Jo. Du sagde… -Jeg sagde, jeg er uorganiseret.
Dit tøj ligger sgu altid på gulvet. Hver evig eneste dag.
I hjørnet, i det mindste.
Jeg gør mit bedste, men jeg strammer op.
Hvis det her er dit bedste, er jeg bekymret.
Jeg gider ikke at skulle gentage mig selv og sige:
"Ryd op på værelset. Gør rent efter dig." Hvor ofte har jeg sagt det?
Hvor ofte tager jeg et bad og går ud og tænker:
"Jeg hængte ikke håndklædet op. Jeg må…"
Hver eneste gang.
Jeg vil bare gerne se, at du tager mig alvorligt.
Jeg deltog i eksperimentet for at blive elsket for den, jeg er.
Og jeg tror på, at du elsker mig. Det er jeg slet ikke i tvivl om.
Jeg er nok nået til det punkt:
"Vil han tage det her seriøst
og tage hensyn til de ting, der gør irriterer mig?"
Du synes, det er fjollet med tøjet og håndklæderne og så videre.
Det irriterer mig.
Tror du ikke, jeg går på kompromis, selv når jeg ikke har lyst?
Hvad mener du?
Tag den situation, som vi talte om tidligere.
Da jeg sagde, jeg ikke kunne lide din håndtering,
følte du, at jeg dømte dig.
Jeg føler ofte ikke, at jeg kan fortælle dig, hvordan jeg har det,
fordi du er så følelsesladet.
Det er ikke en dårlig ting, men jeg vil ikke føle:
"Åh gud. Det vil Lydia misforstå."
At jeg skal passe på, hvad jeg siger.
Mener du, at hvis folk gør tingene på en anden måde, er de forkert på den?
Jeg har aldrig sagt, du var forkert på den.
-Du siger det ikke, men udstråler det. -Jeg dømte dig ikke, men…
Jeg var ikke vild med den måde, du håndterede situationen på.
Slet ikke. Det er sandheden. Jeg håber ikke, det sårer dine følelser.
Jeg dømmer dig ikke.
Jeg kunne ikke lide det. Jeg havde ageret anderledes.
Er du vred på mig?
Det er første gang, du har sagt: "Jeg kunne ikke lide din håndtering."
Beklager.
Og det fører til: "Jeg foretrækker en mere klarttænkende."
Jeg er så stolt af den måde, jeg håndterede det på,
for jeg ville ikke bare lade ham sige alt det pis, han sagde.
-Så jeg måtte… -Så gå din vej.
-Du kunne være gået. -Det gjorde jeg. To gange.
Man går ikke sin vej to gange. Man går én gang, slut.
Du var forduftet.
Løb jeg på en fra min fortid, og det eskalerede,
og der opstod en situation … Sådan gør jeg ikke.
Jeg ved, du har svært ved at styre dine følelser som mig.
Hold kæft, hvor jeg hader den sætning!
"Du kan ikke styre dine følelser, Lydia.
Du må ikke reagere på den måde, som du gør." Hvad fanden?
Klart det påvirker mig.
Jeg spildte så meget værdifuld tid på en, der ikke fortjente det.
Og hvad så? Hvorfor ser du dig tilbage?
Beklager, at du ikke har de følelser og ikke reagerer, ligesom jeg gør.
Tror du ikke, jeg har følelser?
I stedet for at prøve at forstå mig, siger du: "Og hvad så? Hvorfor gøre det?"
Er det ikke at dømme?
Hvis jeg dømte dig for den situation, ville jeg være gået.
Så sad vi to ikke her nu.
Men jeg må vel have lov til at være ærlig.
Du behøver ikke at være enig, men bare støtte mig.
Støttede jeg dig ikke?
Jo, men nu står du nærmest med en dømmende pegefinger:
"Du skulle have klaret det bedre."
Jeg peger ikke fingre ad dig.
Ligesom når du er efter mig over håndklædet, når jeg har været i bad.
Jeg tænker ikke: "Nu dømmer hun mig." Jeg tænker bare: "Fint nok."
Jeg lytter til dig, men du lytter vist ikke til mig, når jeg bemærker noget.
Du går automatisk i forsvar.
Det her bliver fælt.
Lytter jeg ikke til dig?
Nej. Det gør du ikke.
Ikke når jeg prøver at anspore dig til noget.
Jeg gør faktisk ikke andet end at passe på dig.
Dejlig date. Vi er her. Hvorfor skal vi skændes?
Vi skændes ikke, vi diskuterer. Der er forskel.
Skænderi eller diskussion. Jeg hader begge dele.
Tror du, jeg kan lide dem?
Det ved jeg ikke.
Så kender du mig ikke.
Jeg har det ikke godt med at sige, hvad jeg mener om visse ting.
Når folk ikke viser mig respekt…
Jeg ved godt, at man kommer ud for det,
og det handler ikke om at beskytte sin "respekt".
Det handler om det, der følger efter.
Viser nogen mig ikke respekt, viser jeg dem, hvem jeg er med mine handlinger.
Ikke med ord eller ved at råbe ad dem. Eller ved at vise følelser.
Bliver man følelsesladet, hvad får man så ud af det?
Hvor fører det en hen i livet?
-Viser nogen mig ikke… -Det har ført mig hertil i dag.
Det har ført mig hertil.
-Vi håndterer tingene meget forskelligt. -Og det er okay. Vi er to individer.
-Vi er opdraget… -Hvad så, når vi får børn?
Jeg vil lære mine børn, at det af og til vil være noget lort.
Det vil være hårdt, men jeg ønsker ikke,
at de giver nogen det privilegium at vise dem…
Havde vi haft den situation med min eks…
Vi håndterer bare tingene meget forskelligt. Det er alt.
Vil du tale med hende om noget? Er det dét, du vil?
Taler jeg med hende, bander jeg ikke eller skændes eller råber.
Hidser hun sig op, går jeg og siger: "Jeg er færdig."
-Jeg går ikke og kommer… -Bandede jeg ad Uche? Det gjorde jeg ikke.
Jeg græder ikke og siger: "Du er et røvhul. Du er en stor lort."
Det sagde jeg ikke til ham.
Det prøvede jeg at sige til dig, og forklare, hvordan jeg havde det.
Og det er han faktisk.
-Tak, fordi du siger det. -Han er…
Jeg vil ikke … Nej.
Jeg er…
Giv mig et øjeblik.
Undskyld, hvis jeg sårede dig.
Undskyld, jeg ikke lever op til forventningerne.
Jeg stiller ikke forventninger til dig.
Det lød ellers sådan.
Jeg ville bare fortælle dig om
et tidspunkt, hvor jeg ikke var godt tilpas.
-Det er min skyld. -Tror du, jeg havde det godt?
Tror du, at jeg følte mig godt tilpas med at blive kaldt en sindssyg stalker?
-Nej. -Det er løgn.
Du siger, du ikke stiller forventninger til mig,
men igen peger du fingre ad den måde, jeg håndterede lige den situaiton på.
Hvorfor er det overhovedet vigtigt? Du gjorde det, du havde lyst til.
Jeg beklager, at jeg har gjort ting, du ikke kan lide.
Men sådan er jeg.
Det her er mig.
Jeg føler meget, er højrøstet og lidenskabelig.
Jeg er følelsesladet.
Hvis jeg ikke siger det, så vil mit ansigt vise det.
Og jeg vil støtte dig
og bakke dig op i alt, hvad du gerne vil gøre.
Men du er nødt til at forstå mig.
Det var ikke sådan, denne aften skulle gå.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Vi klarer den, ikke?
NÆSTE GANG
Vi er samlet her i dag for at fejre et af livets største stunder.
Den er smuk.
Vi har været et team. Jeg elsker ham.
Det ved jeg godt.
Min pige. Jeg elsker hende.
I forelskede jer i hinanden ud fra dem, I er indeni.
Lydias største styrke er en af hendes svagheder.
På vores sidste date dømte han mig, og det sårede mig.
Jeg kan ikke ånde.
Det synker først ind nu.
Har du gennemtænkt det?
Åh gud.
Jeg har ikke skrevet mine løfter.
Giv den gas, eller giv slip.
Rejs jer op.
Nu skal I beslutte, om kærlighed er blind.
Det her har bare været som en orkan.
Og du er stilheden i stormen.
Milton, tager du Lydia til hustru?
-Jeg vil bare elskes, som jeg elsker. -Åh gud.
Hvad gør jeg galt?
Tekster af: Pia C. Hvid