8 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
Gissa var vi är.
Var är vi?
Vi ska fixa en äktenskapslicens. Det börjar bli allvar.
Vi ska till domstolen.
Sist gällde det fortkörningsböter. Det här känns bättre.
-Titta. Våra namn. -Den är klar!
ÄKTENSKAPSLICENS
Vi är redo.
-Wow. Helt galet. -Hur känns det?
Toppen. Det är spännande.
Det börjar kännas verkligt nu.
-Jag längtar. -Herregud!
Okej.
Vi är här för att skaffa en äktenskapslicens.
-Har ni kollat att era namn stämmer? -Ja, de stämmer.
ÄKTENSKAPSLICENS
Det blir 74 dollar.
Okej.
-Är du glad? -Ja.
-Är du? -Ja.
7 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
Herregud. Jag har aldrig sett så många klänningar.
Alla ser helt fantastiska ut!
Herregud!
Du bar vitt!
Underbart!
-Hallå. -Tjena, killar.
Kom in. Sätt er.
-Hur är det? -Bra! Vi är uppspelta.
Vilka har du med dig, Lydia?
-Jag tog med mamma… -Hej.
…Renee…
-Hej, Renee. -Hej.
…min goda vän Christa…
-Hej. -Hej, Christa.
…och min stiliga bror William.
Hej, William!
-Gläds ni med henne idag? -Absolut.
Lydia är väldigt genuin och ville verkligen finna kärleken.
Jag är glad.
Har ni träffat Milton?
-Ja! -Och? Mamma?
Väldigt känslosamt.
Lyckan.
Kärleken.
Jag känner den.
Okej. Det är en stor dag.
-Är ni spända? -Ja.
Det är en vecka kvar till era bröllop.
Hur känns det att höra de orden?
Spännande.
-Läskigt, nervöst, spännande. -Inget är fel.
Jag har tur som hittade Lydia.
Hon är så rivig.
Det är aldrig tråkigt med henne.
Jag ser verkligen fram emot…
Härligt.
…att gifta mig och dela livet med henne.
Men mina byxor får inte bli för korta.
Du är lång, men det ska vi nog lösa.
Jag är också gift med nån som tar plats
och har massor av energi. Det är kul, men man får hålla i sig.
Som att rida en tjur. Man får hålla i sig.
-Hej, mamma. -Hej.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Bara bra.
Vi har inte ens börjat!
Jag har inte ens provat nåt än.
-Hon gråter redan. -Det är lite känslosamt.
Självklart. Det är en stor dag.
Hur kändes det när Stacy sa att hon träffat mannen i sitt liv?
Jag blev chockad.
Hon rusar inte in i saker,
men det var nog det hon behövde,
för hon var en sån som lät en persons utseende avgöra
om hon ville gå ut med den.
Ja.
Nu har hon fått gräva djupare.
-Och prata med folk. -Ja.
Lära känna dem på djupet.
Har ni alla träffat Izzy?
-Ja. -Ja.
-Och? -Vi älskar honom.
-Han är toppen. -Han är bäst.
Han är balansen som Stacy behöver.
CHELSEA STACYS SYSTER
Izzy, vilka har du med dig?
Min mamma och två goda vänner, Nick och Zach.
Läget? Hur mår du, mamma?
-Hej. -Vad trevligt.
Ja.
Har ni hunnit träffa Stacy?
Det är en underbar tjej.
-Och hennes familj. -Bra.
Det gläder mig att ni har stöd omkring er,
för det är snart dags att gå fram till altaret
och fatta det viktigaste beslutet i era liv.
Säger ni "ja" till männen ni blev kära i baserat på vem han är innerst inne?
Eller väljer ni att lämna dem för alltid?
Milton, Izzy, skål för er. Lycka till.
-Tack. Skål. -Lycka till. Skål.
Jag vill ha en rolig klänning som inte är för trendig.
Ja.
Pang.
Min bästa vän fixade den.
Jag visade den för Izzy i morse och han blev tårögd.
Mrs Zapata. Han sa: "Vad coolt."
"Jisses, varför gråter du? Det ska vara roligt."
"Men det börjar bli verkligt."
Skulle du kunna ha nåt sånt här?
-Lätt att ta av. -Ja.
Det skulle Izzy gilla.
Själva shoppandet skrämmer mig inte,
men jag vill hitta nåt som känns rätt för mig.
Klänningen ska kännas vettig och passa mig.
-Jag gillar inte glittret. -Precis.
Den här, då?
-Ser du minen? -Hon tänker: "Fasen heller."
Nåt annorlunda och osedvanligt,
som inte ser osedvanligt ut med accessoarer.
Typ: "Det förväntade jag mig inte."
Nåt sånt vill jag ha. Inget för enkelt.
-Vad är det här? -Släpet, tror jag.
-Vi provar den. -Ja.
Jag vill prova allt som får mig att fundera.
Jag kanske tar isär en klänning och skapar en egen.
-Tack för att ni kom. -Absolut. Vi finns här för dig.
-Är du redo? -Ja, jag känner mig redo.
Jag har ju varit förlovad förut. Jag vill gifta mig.
Det underlättar om man vet vad man söker.
-Vad man gillar. -Ja.
Stacy vet vad hon vill ha och är tydlig med vad hon söker.
Så känner jag också.
Men jag känner mig säker på henne. Om vi inte kommunicerade så bra
och redde ut saker, skulle jag inte känna mig lika säker.
Men nu när vi har det som grund, tänker jag: "Ja, för fan. Det här funkar."
Det är en vecka till bröllopet. Jag är inte nervös.
Jag känner mig lika säker
som dagen innan jag skulle fria till Stacy.
Jag är så säker på henne.
Jag är galet kär i henne.
Jag är mest bara glad.
Jag känner mig fylld av kärlek och lycka, och är redo att köra.
Största oron är: Kommer hon att säga ja?
Wow.
-Herregud, titta på… -Jag gillar den.
Hur känns den?
-Reaktionen är inte… -Inte så bra.
-Inte perfekt. -Inte min stil.
-Nej, jag håller med. -Nej.
Det fälls inga tårar.
-Inga tårar. -Den känns tråkig.
-Ja. -Den är tråkig.
Vi förväntade oss inget bröllop,
men experimentet är som gjort för såna som henne.
De passar ihop. Vi älskar Izzy.
Han har en lugnande inverkan på hennes personlighet.
Han har redan blivit en del av familjen.
-Här har vi den. -Herregud.
Här har vi den.
Jag kan knappt gå i den.
-Den är perfekt. -Som 4 000 tyllkjolar.
Men ursnygg!
-Ja. -Det strålar om dig.
Och… Titta på din min!
-Hur känns den? -Jag älskar den.
Det är min stil.
-Ja. -Den är vacker.
Den passar dig.
Underbart.
Du är ursnygg.
Jisses, vad fin du är.
Ja.
Så fint.
-Du ser fantastisk ut. -Tack.
Den är underbar. Vad tror du att Izzy tycker?
Det vet jag. Han kommer att gråta.
-Antagligen. -Ja.
Han kommer att gråta. Den är fin.
Det här är helt galet.
Den här blir det.
Jag vill ha nåt skräddarsytt, för jag är så…
-Konstig? -…lång.
Hon är så explosiv och har så mycket energi. Det är…
Det är fantastiskt, men ja, hon är envis som fan.
Hon är lite av en snorunge, men jag älskar det.
Vi ser alltid till att prata innan vi lägger oss.
Och jag är ju inte bäst på att kommunicera.
-Du är kass. -Kass på att kommunicera.
Men det är nästan läskigt hur bra vi kommunicerar.
Hur kan vi förstå varann så bra?
Och respekten finns alltid där.
Nåt som jag måste jobba på
är att hon är mer passionerad och känslosam än jag.
Så ibland måste jag se till att välja mina ord.
Och…
Ni känner ju mig. Jag säger alltid som det är,
oavsett hur vulgärt eller vansinnigt det är.
Nu försöker jag tona ner det och lära mig att…
-Ha ett filter? -Ja, precis. Ett filter.
Jag behöver nog det.
Det tog några år, men nu har han ett.
När han säger att vi kvinnor alltid har rätt…
Det stämmer.
Jag får nog erkänna att jag är nervös, vare sig jag visar det eller inte.
Det är inget jag är van vid.
Jag brukar vara den avslappnade, mogna typen, men…
Jag är lite rädd och nervös nu.
Jag vill tro att Lydia kommer att säga ja,
men jag vet inte. Det känns fortfarande osäkert.
Jag är inte helt hundra.
Herregud! Lägg av!
-Hon började gråta. -Jag älskar den!
Nu vill jag gifta mig med dig.
Jag skulle säga ja.
Herregud, vad spännande.
Det blir så verkligt.
Jag ska gifta mig.
-Vad gillar du? -Jag älskar överdelen.
Man kan ju drömma om det, men nu vet jag att det ska hända.
Jag blir känslosam bara av att tänka: "Jag är här nu.
Jag är kär.
Och snart har jag en klänning."
Vad är det du inte gillar?
Jag gillar den, men jag vill nog se nåt mer åtsittande.
-Du måste jämföra med nåt. -Ja.
Jag kan röra mig. Och dansa. Kanske twerka?
Okej.
Allt är väl med världen.
Jag undrar om jag kommer ner.
Får du tillbakablickar?
-Heja Lydia! -Så här gör jag.
Heja Lydia!
Nåt är på väg ut där uppe.
Ja.
-Redo för nästa? -Ja!
Alla mammor drömmer om sin son som brudgum
eller sin dotter som brud.
Det slår alla förväntningar.
Jag har drömt om det,
men trodde inte att det kunde vara
så rörande och spännande.
Herregud.
Vilken överdel.
-Ja. -Kan vi prata om överdelen?
-Jag älskar den. -Wow.
-Jag älskar den. -Underbar.
-Ursnygg. -Den passar dig.
Den påminner lite om den första…
-Ja. -Det sagolika…
-Underbar. -Och om du hade ärmar…
Ja, med ärmar skulle den vara perfekt.
Två i en.
Jag är din bror, men du ser fantastisk ut.
Herregud!
"För mycket tuttar", trodde jag.
-Slöjan är perfekt. -Jag ryser.
Vad händer?
Fan.
Herregud. Du ser ut som en prinsessa.
Det var kronan.
Den är fantastisk.
Herregud.
Åh, mamma.
Wow.
Te amo.
Jag älskar dig också.
Hermosa.
Jag har aldrig varit säker på
att den här dagen skulle komma.
Jag var inte säker på om jag skulle gå fram till altaret en dag.
Eller om jag skulle bli så här lycklig.
-Det känns fantastiskt. -Du förtjänar det.
Ja. Det gör du.
Jag insåg inte hur mycket jag längtade.
Efter att finna den rätta.
Det här är lyckotårar
för att det var värt det.
Alla hjärtesorger, alla böner,
alla gånger jag stod på knä och bad universum och Gud
om hjälp och vägledning.
Det var värt det, för nu står jag här i en bröllopsklänning.
-Är det den du vill ha? -Ja.
Drömmar går i uppfyllelse.
Ja, det är en dröm.
2 DAGAR FÖRE BRÖLLOPEN
Vad kul.
Jag kan hantera fart, men hoppas att du inte spyr.
-Nej, det går bra. -Okej.
Gester betyder mycket för Stacy.
Igår var det måndag, så jag köpte nya blommor
och skrev ett litet kort.
Jag gör såna små saker för henne. Hon var på gott humör igår.
Det här är ett B-25 Mitchell-bombplan.
-Häftigt. -Eller hur?
-Den ser grym ut. -Ja.
Hon vill att jag tar initiativ,
så jag har ordnat en speciell dag för henne.
Bröllopet närmar sig,
så jag ville ge henne en försmak av hur vårt liv kommer att bli.
Stegen är nedfälld. Planet är ert. Gå och ha roligt.
-Herregud! -Ja!
Vågar man flyga ett sånt där?
DOOLITTLE RAIDERS SPECIALLEVERANS
För jag har planer på söndag.
Hennes familj och vänner har berättat att hon älskar privatplan.
Herregud!
Jag hoppar rakt in.
De sa: "Kan du hantera det? Klarar du av förväntningarna?"
Stacys pappa sa att kärlek är första klass,
så det är det som väntar idag.
Vad romantiskt.
-Var ska jag sitta? -Här.
Tack.
Det är häftigt och annorlunda.
Oväntat.
Romantiskt.
Jag gillar det.
-Skål. -Skål.
För en av våra sista dejter innan bröllopsdagen.
Det slog mig nu.
Jag kände mig så lugn efter klädprovningen.
Vi har inte haft några sammanbrott på sistone.
Jag tröttnar aldrig på att sitta mittemot dig så här.
Jag tycker att du är intressant.
Det blir aldrig tråkigt med dig.
Det kan vara dåligt eller fantastiskt, men tråkigt blir det fan aldrig.
-Oj, då. -Men, ja…
-Du får det du ser. -Ja, och jag klagar inte.
Härligt.
-Tack. -Varsågod.
-Vad spännande. -Ja.
Jag skulle ärligt talat inte sitta här
om det inte var för att du är så lugnande.
Du behöver inte ens säga nåt. Du lugnar mig ändå.
Du är lugnet i stormen, som…
…som en resonanslåda med…
Jag… Allt är suddigt, och det är en kram eller en blick
eller vad du nu gör i stunden.
Ibland är det bara din energi. Du är så balanserad
och mild, och det är det jag gillar mest med dig.
Jag trodde inte att jag skulle bli kär igen.
-Är det sant? -Inte den närmaste tiden.
-Du älskar kärlek. -Jag undvek den snarare.
Jag trodde inte att jag…
…skulle sitta här med dig idag,
i väntan på vårt bröllop.
Och så pang! Du överraskade mig, som alltid.
Jag är galet förälskad i dig. Jag är tokig i dig.
Och vi har redan börjat sammansmälta våra familjer.
Jag har haft så kul med din familj.
Jag kände mig så välkommen och älskad, och…
Vi har redan kommit varann nära.
Ja, och de hör ju vad jag berättar om mina känslor.
De ser att jag är lycklig,
och då älskar de dig oavsett hurdan du är.
Det har varit bra.
Ja. Att umgås med din familj har fått mig att sakna…
-…tanken på en familj. -Ja.
Det känns lite konstigt
att så många i min familj inte kommer att närvara.
Jag valde att göra så för att det är min speciella dag.
Vår speciella dag.
Och jag vill inte
höra några åsikter eller nåt sånt då.
Jag skulle…
…antagligen…
…bli dömd, typ: "Vad fan?"
På grund av hur det här kom sig.
De som kommer är de som betyder mest för mig.
De har varit genuina och stöttande,
även när jag visat mina brister.
Så…
-Mamma kommer. Det är det viktigaste. -Hon är bäst.
Ja.
Å andra sidan har du min knäppa familj…
-Ja. -…som älskar dig.
Oavsett hur det går med din familj, är min familj besatt av dig.
Du kommer säkert bli irriterad och önska att de kunde försvinna ibland.
Det har jag svårt att tänka mig.
Jag älskar din familj.
-Jag ser fram emot att bli en del av den. -Ja.
Eller vad fan, det är jag ju redan.
Jag vet. De pratar mer med dig än med mig.
Det är det som gör mig så glad, för ja, jag har hittat en hustru
och en partner för livet, men får en familj på köpet.
Det är drömmar som går i uppfyllelse.
Jag vet inte. Det är…
Det är galet.
Vill du hålla min lilla hand?
Ja.
Vad ska vi dansa till? Vet vi det?
Pop. 'N Sync. "This I Promise You"?
-Nej! -Det var en bra låt.
Ja, men nej! Och hur ska vi dansa?
Tänk om nån säger: "Kan brudparet komma till dansgolvet?"
-Bra fråga. -"Brudparet till dansgolvet!"
-Jag vill bara… -Nej, spela med.
"Herr och fru Izzy Zapata till dansgolvet!"
Herregud! Var kom den där rösten ifrån?
Jag har massor av skor. Massor av zapatos.
Är det vår första dans?
Jag saknar när pappa dansade med mig.
Pappa lärde mig…
Dansa till rytmen av mitt hjärta.
Starkt och stabilt.
Herregud, mina lår!
Gick det bra?
Vi ska gifta oss om två dagar. Vilket är ditt turnummer?
-Två. -Okej.
Det var mitt tröjnummer.
Om två dagar väntar en bra dag.
Hur känns det när man säger det högt?
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
-Nåt nytt? -Inget särskilt.
Bara jobb, jobb, jobb. Jobb, barn och make.
-Ja. -Livet som gift.
Vad tyckte Lydia när hon hade träffat familjen?
Hon tyckte att det var intensivt. Jag tyckte det gick bättre än väntat.
Vad förväntade du dig?
Vet inte. Det är nog svårt att komma in i vår familj.
När jag jämför vår familjedynamik
med mina vänner, så är den väldigt annorlunda.
Den är inte dålig. Den funkar bra för oss.
Lydia pratar med sin mamma varje dag. Och med sina systrar.
-Ja. -Jag sa att vi funkar annorlunda.
-De är så passionerade. -Vad menar du?
De är så uttrycksfulla och givmilda.
-Sa du givmilda? Är de som vår familj? -Nej.
-Vi är passionerade. Och givmilda. -De är mer…
De är mer känslosamma.
-Vi är inte givmilda med känslor. -Nej.
Hur går det med bröllopsplanerna? Är du redo?
Jag tror det.
Vad gör dig så säker?
Det är nog som med alla beslut jag fattar.
Jag litar på magkänslan.
Du är min bror. Jag älskar dig,
men folk tror att det du ger dig in i är fejk.
Ni försöker lära känna varann. Äktenskap är stort.
Det betyder mycket.
Vad brukar mamma säga? "Ens uppfattning är ens verklighet."
Det känns bara konstigt.
Även om du gör saker på egen hand,
har vi alltid fått vara med i processen när du fattat stora beslut.
Ni är en del av processen, men om jag måste fatta ett beslut…
Om mamma eller pappa sa: "Nej.
Glöm det. Du gifter dig inte med henne."
Jag skulle göra det ändå.
Man hämtar in alla tillgängliga data och fattar det bästa beslutet
utifrån den information man har.
Är det ett vetenskapsprojekt?
Nej, men jag är mer analytiskt lagd.
Jag har också uppfostras med kriterier
som jag söker i en fru.
Jag gillar hennes akademiska bakgrund och hennes karriär.
Och att hon arbetar så hårt.
Och så har hon andra egenskaper
som jag söker i en partner, baserat på hurdan jag är.
Jag gillar när man är medmänsklig och uttrycker sina känslor.
Nån som är mer känslig kan hjälpa mig att växa.
Men det är att slå ihop sitt liv med nån.
"Jag vill engagera mig i den här personen. Jag vill offra allt för henne och…"
Bara att uppfostra barn tillsammans med nån är…
Det är stort. Har ni pratat om sånt?
Ni vill inte ha barn just nu, men har ni pratat om föräldraskap?
-Ja. -En förskoleplats kostar skjortan.
Och sammanslagningen av familjerna.
Om nåt skulle hända och ni måste flytta ihop med
eller sköta om mamma eller pappa… Kan det funka?
Det är bara…
Har ni haft alla samtal som…
Ett äktenskap är som en affärsuppgörelse.
Jag håller med.
Ett äktenskap kan likna en affärsuppgörelse, men jag tror att…
Baserat på samtalen Lydia och jag har haft,
så ger vi oss in i det av samma skäl.
Vi vill båda gifta oss och vi älskar varann, så…
-Känner hon likadant? -Ja.
Kommer du fortfarande på bröllopet?
Vi kommer.
-Lydia Johnson? -Jag sa att efternamnet är obligatoriskt.
Tar hon ditt efternamn?
-Eller dubbelnamn? -Nej, det vill jag inte.
Jag hoppas att hon vet vad hon ger sig in i.
1 DAG FÖRE BRÖLLOPEN
Okej.
Så många roliga…
…minnen.
Vi hade ju ett samtal förut…
Hur går tankarna?
Jag känner att jag inte vet om jag kan lita på dig.
Angående vad?
Angående kreditkorten, för jag har frågat dig om det förut.
Jag undrar varför du inte har sagt nåt tidigare.
Jag har frågat dig om det. "Varför har du inga kreditkort?"
Du sa att du använt dem på college, men att du gjort dig av med dem.
Och i kapslarna pratade vi om ekonomi. "Nåt jag behöver veta?"
"Absolut inte", sa du. Det var inte helt sant.
Jag berättar allt för dig.
Jag skulle inte undanhålla nåt.
Jag ville ta upp det
när vi hade satt oss ner för att prata istället för att…
När det har kommit på tal, har det varit lite på måfå.
Du vet, när vi…
Jag vet inte. Lagade mat eller nåt.
I kapslarna kändes det inte som om vi kunde
ha ett formellt "nu betar vi av allt"-samtal.
Och jag ville ha ett formellt samtal
för att jag visste att det skulle bli långt.
Jag försökte inte dölja nåt för dig.
Om det hade varit så, hade jag försökt sopa allt under mattan.
Det var därför jag ville berätta det för dig.
Jag skulle inte dölja det.
Det känns som om du ofta svamlar
och undviker att ge mig ett rakt svar.
Ja, jag svamlar en del.
Jag är ologisk ibland och det är nåt jag måste jobba med.
Men jag försöker inte undvika frågan eller snacka skit.
Det tar ett tag för mig att processa saker.
Men jag skulle aldrig försöka ljuga för dig.
Så jag är ledsen för att du känner så. Det var inte min avsikt.
Men du ljög ju om det.
Vad menar du?
Samtalet handlade inte ens om pengar när jag tog upp kreditkorten.
Men du sa inte: "Det är nåt jag måste berätta.
Så här är läget."
Du reagerade inte så.
Därför undrar jag om jag kan lita på det du säger nu.
Det känns som ett mer naturligt samtal. Typ: "Ja, det finns en anledning."
Jag får ju ändå veta det om vi gifter oss.
Det skrämmer mig.
Jag försökte inte dölja det för dig.
Det var därför jag berättade det. Jag försökte inte dölja det.
Vi missförstod varann. Saker och ting togs på fel sätt.
Alltså, du uppfattade det på ett sätt som jag inte menade det.
Du blev upprörd.
Du blev väldigt hetsig.
Men vi ska båda känna att vi kämpar för oss.
Vi är båda rädda.
Jag vill inte känna att jag går på äggskal.
Jag gör mitt bästa för att berätta vad jag känner,
och jag vet att det är ologiskt,
men samtidigt är jag rädd för att göra dig upprörd
eller säga nåt som kan såra dig. Det är bara vad jag känner.
Jag vet inte var rädslan kommer ifrån.
Det är klart att du kommer att göra mig upprörd eller arg ibland.
Det är det som gör det så svårt, men som vi sa från början:
"Vi ska göra det ändå, för vi tar oss igenom det."
Det kändes som om vi gjorde det i början.
Återigen: Jag försökte inte ljuga om det. Då hade jag inte ens talat om det.
Slog det dig inte när vi var på bensinstationen
och jag sa: "Har du ett kreditkort?"
-Nej. -Du sa nej.
Jag frågade varför, men du sa inget om det.
Inte just då, för det…
Om vi ska prata om nåt sånt, vill jag ha ett ordentligt samtal.
Det är viktigt.
Det är så jag vill ha det samtalet.
Att vi betar av allt. Skulder, allt sånt.
Jag är inte skuldsatt. Allt är betalt. Jag har bara låg kreditvärdighet.
Det var ingen stor summa.
Totalt sett handlade det om typ…
…3 500 dollar.
Du känner mig.
Vid det här laget, bättre än…
…nån, förutom mamma.
Du vet precis vad jag känner
och precis vad jag tänker hela tiden.
Jag blev kär i dig för att…
…du kämpade för mig.
Och jag… Jag blir bara mer kär i dig.
Därför får jag ont i magen nu.
Jag vill veta att du finns där för mig.
Jag vill inte förlora dig eller oss.
-Det ordnar sig. -Jäklar…
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Jag tror att du luktar.
Jag tror att…
…vi borde fixa lite deodorant åt dig.
-Är du glad? -Ja.
Jag känner mig så hemma här.
-Varför det? -Jag gillar mineralerna.
-Du är en sån nörd. -Vad menar du?
Det här är ju bästa stället i hela Houston.
Titta.
-Det är fint. -Ja.
-Vad gulligt. -Min favorit.
Ser du rodokrositen?
Ja.
Vad gulligt.
Visst är det fint här? Så rofyllt.
Ja, och vackert.
Det är romantiskt.
Minns du vår första dejt?
Geologin gjorde att vi fick kontakt.
Nu retas jag lite, men du tänkte: "Du är min etta."
Jag erkänner inget.
Det var det enda jag skrev ner.
-Visst är det bisarrt att vi är här nu? -Ja.
-Hur känns det inför bröllopet? -Jag ser fram emot det.
-Gör du? -Är du nervös?
Inte direkt.
-Jag blir nervös först när det är dags. -Då blir jag jättenervös.
Tack.
-Tack. -Tack.
Jag måste spotta ut tuggummit.
Har du ett kvitto eller nåt?
Jag lägger det här, glömmer bort det och tvättar det.
-Skål. -Skål.
Har du aldrig funderat på hurdan du vill att din fru ska vara?
Jo, men…
-Det är annorlunda. -Hur då?
Du är inte exakt som du var i kapslarna.
Vad menar du?
Ibland vaknar du och är sur utan orsak.
-Vad menar du? -Ibland är du upprörd när du vaknar.
För att du gjort nåt som gjorde mig sur.
Vad har jag hunnit göra om du är nyvaken?
Jag blir sur av en anledning.
Om du inte vill göra nåt, låter du bli.
Nej.
Häromdagen diskade jag fast jag inte ville.
Jag tar ut soporna. Bäddar sängen.
Hur länge hade disken stått där?
-Hur många dagar? -Typ en.
Nej.
-En och en halv? -Nej.
-Det gick tre dagar. -Nej, det är lögn.
Nej.
Och maten på nattduksbordet stod där i tre dagar.
Jag visste inte att den stod där.
Men den stod ju där. Du sa att du inte var stökig av dig.
-Men det verkar du vara. -Nej, inte alls.
-Jo. Du sa… -Jag är inte så ordningsam.
Dina jäkla kläder ligger jämt på golvet. Hela tiden.
Men jag lägger dem i hörnet.
-Jag gör mitt bästa. Jag kan jobba på det. -Om det här är ditt bästa blir jag orolig.
Jag vill inte behöva upprepa mig.
"Städa här inne. Gör rent efter dig." Hur många gånger har jag sagt det?
Men hur ofta går jag tillbaka efter en dusch?
"Jag glömde hänga upp handduken, så…"
Varenda gång.
Jag vill se att du tar mig på allvar.
Jag deltog i experimentet för att bli älskad som jag är.
Och jag tror att du älskar mig. Det tvivlar jag inte på.
Jag undrar nog bara…
"Tänker han ta det på allvar?
Tänker han ta hänsyn till att det gör mig upprörd?"
För dig är det fånigt, med kläder och handdukar och sånt.
Men jag blir upprörd.
Tror du inte att jag kompromissar med dig när jag inte vill?
Vad menar du?
Kan vi återgå till situationen vi pratade om förut?
När jag sa att jag inte gillade ditt sätt att hantera det, kände du dig dömd.
Jag känner ofta att jag inte kan vara ärlig med vad jag känner,
för att du är så känslosam.
Det är inte dåligt, men jag vill inte behöva tänka:
"Lydia kommer att ta det här på fel sätt." Jag måste välja mina ord noga.
Du tror att folk gör fel bara för att de gör annorlunda.
Jag sa inte att du gör fel.
Nej, men du beter dig som det.
Lydia, jag dömde dig inte. Men…
Okej, jag var inte helt förtjust i ditt sätt att hantera det.
Inte alls. Ärligt talat. Jag hoppas att det inte sårar dig.
Jag dömer dig inte. Jag gillade det inte. Jag hade agerat annorlunda.
Är du sur på mig nu?
Det är första gången du säger att du inte gillade det.
Förlåt.
Det signalerar att…
"Jag föredrar nån mer sansad."
Jag är stolt över hur jag agerade,
för jag tänker inte sitta där och låta honom snacka skit.
-Och sen måste jag… -Gå istället.
Jag gjorde det. Två gånger.
-Ja, fast om man går, så går man. -Du var borta.
Om jag sprang på nån bekant som började härja
och det urartade… Jag gör inte sånt.
Jag vet att det inte är lätt att kontrollera sina känslor som jag.
Herregud, vad jag hatar det uttrycket.
"Du kontrollerar inte dina känslor. Du reagerar inte som jag." Vad fan?
Klart att jag tog åt mig.
Jag har slösat bort min tid på nån som inte förtjänade det.
Än sen? Varför blicka tillbaka?
Jag är ledsen för att du inte har samma känsloliv som jag.
Tror du inte att jag har känslor?
Istället för att försöka förstå, säger du: "Än sen? Varför gjorde du så?"
Är inte det att döma?
Om jag dömde dig för det, hade jag gått min väg.
Då hade jag inte varit här nu.
Men jag borde kunna vara ärlig mot dig.
Du behöver inte hålla med om…
-Du ska bara stötta mig. -Gjorde jag inte det?
Jo. Men nu sitter du här och hytter med fingret.
"Det borde du ha skött bättre."
Jag hytter inte med fingret.
Det är som när du tjatar på mig om att ta upp handduken.
Jag tänker inte: "Hon dömer mig". Jag tänker: "Okej. Visst."
Jag lyssnar på dig, men du lyssnar inte på mig
när jag tar upp nåt. Du går automatiskt i försvar.
Det där bådar inte gott.
Lyssnar jag inte?
Nej.
Inte när jag försöker uppmuntra dig till nåt.
Lydia, jag tänker alltid på ditt bästa.
Det är en fin dejt. Vi är här. Måste vi gräla?
Vi grälar inte. Vi är oeniga. Det är skillnad.
-Okej, men jag hatar sånt. Det… -Tror du att jag gillar det?
Jag vet inte.
Då känner du inte mig.
Jag känner mig inte alltid så bekväm med att säga vad jag tycker om saker.
Nån nån är respektlös mot mig…
Jag förstår att sånt händer i livet
och att det inte handlar om att värna sin "respekt".
Det handlar om de efterföljande stegen.
Om nån är respektlös, visar jag vem fan jag är genom handling.
Inte med ord eller genom att härja eller bli känslosam.
Vad hjälper det oss när dina känslor tar över?
Vart tar det dig i livet?
-Om nån är respektlös… -Det har tagit mig hit.
Det har tagit mig hit.
Jag säger bara att vi hanterar saker olika.
Det är okej. Vi är olika individer.
-Vi har vuxit upp… -När vi får barn, då?
Jag vill lära mina barn att livet är hårt ibland.
Det är tufft som fan, men jag vill inte
att de ska ge nån annan privilegiet att säga åt dem…
Samma situation med mitt ex…
Vi hanterar saker olika. Det är allt.
Vill du prata med henne om nåt?
Om jag ville det, skulle jag inte svära eller skrika åt henne.
Om hon var trätgirig, skulle jag bara gå. "Det räcker."
-Jag skulle inte återvända… -Svor jag åt Uche? Nej.
Jag skulle inte gråta och säga: "Du är en skitstövel."
Jag sa inte så till honom.
Jag försökte förmedla det till dig och förklara hur det kändes för mig.
Men han är en skitstövel.
-Tack. Du har sagt det. -Jag ser hans…
Jag tänker inte… Nej.
Jag…
Jag behöver en paus.
Förlåt om jag sårade dig.
Förlåt att jag inte lever upp till dina förväntningar.
Jag har inga förväntningar på dig.
Det lät som det.
Jag ville bara berätta om ett tillfälle då jag inte kände mig bekväm.
-Det var mitt fel. -Tror du att jag var bekväm?
Tror du att jag kände mig bekväm med att bli kallad en galen stalkare?
-Inte alls. -Nej.
Du har inga förväntningar, säger du,
men samtidigt hytter du med fingret åt mitt sätt att reagera då.
Vad spelar det för roll?
Du gjorde ändå som du ville.
Jag är ledsen för att jag gjort saker som du inte gillar.
Men sån är jag.
Jag är sån här.
Jag känner mycket. Jag är högljudd. Jag är passionerad.
Jag är känslosam.
Allt min mun inte säger skvallrar mitt ansikte om.
Och jag vill stå vid din sida och stötta dig i allt du företar dig.
Men du måste försöka förstå mig.
Det var inte så här kvällen skulle bli.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Vi fixar det här, va?
I KOMMANDE AVSNITT
Vi har samlats här idag för att fira ett av livets största ögonblick.
Den är underbar.
Vi är ett team. Jag älskar honom.
Jag vet det.
Det är min tjej. Älskar henne.
Ni föll för varandra baserat på vilka ni är innerst inne.
Lydias största styrka är hennes svaghet.
Han dömde mig på sista dejten och jag blev sårad.
Jag kan inte andas.
Nu börjar det kännas verkligt.
Har du tänkt igenom det här?
Herregud…
Jag har inte skrivit mina löften än.
Satsa stort eller åk hem.
Res på er.
Det är dags att avgöra om kärleken är blind.
Det här har varit som en jäkla orkan.
Du är lugnet i stormen.
Milton, tar du Lydia till din äkta maka?
-Jag vill bli älskad som jag älskar. -Herregud.
Vad gör jag för fel?
Undertexter: Love Waurio