Я в захваті від усього, що ти для мене зробила й твого ставлення до мене.
Така дружина мені й потрібна.
О, боже!
Нова сторінка життя.
Я ще ніколи не почувалася такою захищеною та спокійною.
-Із цього може щось вийти. -Так.
Ми в захваті від неї.
Джонні! Ми в захваті!
Молодець!
Не знаю, чи зможемо ми рухатися далі, якщо тато нас не поблагословить.
Я не змогла віддати тобі всю себе.
Пробач.
Не проси пробачення. Просто ти покохала сильніше когось іншого.
Я зустрічалася з хлопцями, які мали близьких подруг.
Усі вони зраджували мені.
Він побачив фото дівчини, яку ледь не вибрав.
Не знаю, може, це трохи його збентежило?
Якщо чесно, мені здається, що ти трохи причеплива.
«Причеплива»?
Ти почав створювати ці проблеми, щойно побачив фото Джесс.
Гадаєш, він хотів би мене побачити?
Так.
Ой!
Мабуть, настане мить, коли ми знову зустрінемося.
Ми знову зустрінемося.
Він зустрічався з іншою дівчиною до кінця.
Думаю, він їй подобався.
-І думаю, вона подобалась йому. -Подобалась.
Ти був із Сарою-Енн, і ви розмовляли до п'ятої ранку?
-Так. -Де?
-На стоянці. -Ти був на північ від верхнього Бостона.
Там, де живе Сара-Енн.
Я йду геть.
ПРИБЕРІТЬ ЗА СВОЇМ СОБАКОЮ
ФУРГОНЧИК ІЗ ТАКО
Це так круто!
-Прогулянка? -Так.
Ти готова?
ЛЕЙЛА СОБАКА ДЖЕРЕМІ
«Де мої м'ячики?»
Цить!
Уперед! Гаразд, па-па!
Я вляпався в невеличку халепу.
Я пішов погуляти з хлопцями.
Коли я виходив, то дізнався…
Що там дівчина, з якою я був у любовному трикутнику.
Я дізнався, що вона збиралася йти геть, і я такий: «Я розберуся із цим».
Ми почали розмовляти й говорили всю ніч.
Жодних непристойностей, нічого такого,
але з'ясувалося, що вже о пів на п'яту ранку.
Вона хотіла замовити убер. Я спитав: «Де ти живеш?»
Вона така: «За вісім хвилин звідси». Я сказав: «Я тебе відвезу.
Мені не важко».
Я відвіз її. Ми поговорили кілька хвилин, і я поїхав геть.
Повернувся додому. Типу… Нічого не було.
Я приїхав додому. Була десь 5:30.
Я ліг спати на дивані.
Я навіть сказав Лаурі:
«Ось що сталося: це, а тоді — це, і так далі».
Розмова пройшла дуже недобре.
Тобі пощастило…
що то була не я.
Просто так ти б не зайшов у будинок. Я б уже на тебе чекала.
Я розумію, як це виглядає.
У мене була гарна розмова. Конструктивна.
-Але вона цього не знала. -Так.
Вона була вдома в ліжку, чекала, коли ти повернешся,
знаючи, що ти пішов випити з хлопцями.
Я не думав, що через це можу втратити наречену.
Я б тобі сказала, але ти мені не подзвонив.
Я цього не планував.
Я не планував: «Піду облажаюся й відірвуся!»
У мене не було такого в голові.
Це відстій.
Знаю. Ти…
Ти… Та казав, що кохаєш її.
Не можна казати таке про когось,
а тоді говорити про стосунки так, як це робиш ти.
Я розмовляла з тобою кілька разів, і ти був дуже радий.
Так.
Не знаю, чи буде в мене невістка.
У тебе завжди є Лейла.
ЛЮБОВ СЛІПА
14 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
ТАУНХАУСИ «БЛУ САУТ»
Знайдеш мені ще болтів H2 з H3?
Я посортую їх.
Вкрути сюди ще один болт. Ти зможеш, маленька!
Зап'ястя болить.
Я принцеска. Я не створена для такого.
Це для тебе. Мені судилося бути чирлідеркою.
І що нам із тобою робити?
Одружитися?
«У МАККОЯ» БАР-КОПТИЛЬНЯ
-Так. То ти вже тут бувала? -Ні.
-Я в захваті. -Це коптильня, крихітко.
Поїмо барбекю. Я познайомлю Челсі зі своєю сім'єю.
Ось і він.
Ти його бачиш?
Усмішка від вуха до вуха.
-Це він? -Так. Це твій син.
Боже, вони такі милі!
Це мій хлопчик.
Вітаю! Як ви?
Геть!
Мій хлопчик!
Я до смерті обожнюю батьків. З будь-ким я їх не знайомлю.
То це тобі тепер належить мій хлопчик.
Мені. Я працюю над цим.
Я хочу, щоб батьки знали, що я закоханий у Челсі,
й розуміли, як я почуваюся з нею.
Для мене дуже важливо, яке вона справить на них враження.
-Друга спроба. -Ось.
Ти завжди ламаєш нові стільці.
-Я забула про каблучку. Покажи… -Я її не бачила.
Гарна.
Що в ньому сподобалося тобі передусім?
-Він був дуже відкритим й емоційним. -Не кажи цього татові.
Він описав картину того, як виглядатиме життя з ним.
І то було дуже просте життя.
І це звучало просто неймовірно.
-І я уявила, я така: «Я його знайшла». -Так.
Не кажи татові, що я описував якісь картини.
Ви знаєте, що я готовий до стосунків.
Мені потрібна людина, з якою я проведу життя і яка буде мені найкращим другом.
Так.
Яка підтримає мене, розмовлятиме зі мною про все.
Челсі — така людина.
Я дуже готова до того, щоб прожити з кимось життя.
Я повністю сформована як особистість і в професійному плані.
І я втомилася робити це сама.
Ви вже говорили про дітей?
Так, звісно.
-Ви обоє молоді. Скільки тобі років? -Мені 30.
-Тобі 30? Овва! -Так.
Так.
-Для батьків ми досі діти, тож… -Це чудово.
Це одна його рис, яка мене притягнула.
Він сказав, що в нього чудові стосунки з батьками і братами й сестрами.
Шлюб — це дуже важко. Чому ти вважаєш, що готова до цього?
Я в шлюбі три роки — не так довго, як вони — але це важко.
Так. Ми дуже добре спілкуємося.
Ми сварилися кілька разів, але це нічого не змінює.
Як на мене, то навіть не були сварки — лише розмови.
Я дуже вдячна, що в нас були конфлікти,
і ми побачили, як даємо собі раду, коли ми сердиті чи засмучені.
Коли довго з кимось зустрічаєшся, конфліктів не уникнути.
Це або руйнує стосунки, або зміцнює їх, і ми чудово із цим упоралися.
Між нами було небагато незгод.
Ви знаєте, що я серйозно ставлюся до стосунків.
Я не зустрічаюся з кимось просто так.
Я зустрічаюся, щоб одружитися із цією людиною.
Коли я думаю… про жінку, яку уявляю своєю дружиною, — це вона.
Я довго шукав людину, яка ставитиметься до мене так, як вона.
Ми кажемо одне одне одному, що кохаємо, і я знаю, що вона каже це щиро.
Я вважаю, що вона неймовірна.
Я справді кохаю її і був би щасливий назвати її своєю.
Я вже два роки самотній,
і вона втілює все те, що я шукав увесь цей час.
Отже, вона буде твоєю дружиною.
-Вона мила. Вона мені подобається. -Вона хороша.
Вона знає, чого хоче.
І вам, вочевидь, вдалося подолати труднощі,
з якими ви зіткнулися.
-Я вважаю, що ти дуже мила, вродлива… -Дякую.
У тебе добре серце.
Я бачу, наскільки ви одне одному небайдужі.
І я знаю, що між вами є зв'язок.
Я це знаю. Я це бачу.
Цей експеримент допоміг Джиммі розкритися.
Він став іншою людиною.
Я бачу в ньому любов, яку не бачила із жодною іншою дівчиною.
Вона вкрала серце мого сина. Я вже це бачу.
Якщо Джиммі хоче цього,
хоче одружитися, почати життя із Челсі,
я радітиму за нього.
Це те, чого хочуть усі матері, — щоб їхні діти були щасливі.
Одна з речей, які я хотіла б вам сказати,
проживши із цим чоловіком чимало років…
Скільки?
-Я кохаю його 43 роки. -О, боже!
Неймовірно!
-Правда ж? -Він запитав, бо забув.
Але коли ми тільки зустрілися, то записали…
Бо були речі, які тобі не подобалися в мені,
і речі, які мені не подобалися в тобі.
Перша річ у моєму списку…
Не треба.
…яка мені не подобалася, — вона збирає все, що треба й не треба.
Друга: «Вона збирає все, що треба й не треба».
Третя: «Вона збирає все, що треба й не треба».
Незважаючи на щоденне бурчання, я до смерті її люблю.
Ми добре ладнаємо.
ЕЙ ДІ ТА КЛЕЙ
Я вже хочу вас познайомити.
Сміх та й годі.
Покажи… Навіть окуляри надівати не треба.
Він милий. От побачиш. Він красунчик.
Красунчик.
-Я дуже рада. -Я вже хочу познайомити вас.
Ми з ним бачилися ще вчора…
по обіді.
Учора ввечері я вирішила зробити своїми руками супермилу штуку,
зайнятися рукоділлям,
і я написала 25 причин, чому я вважаю його дивовижним.
Двадцять п'ять причин, чому ти вважаєш його дивовижним?
-Гаразд. -Від щирого серця.
Я накупила йому всілякого, його улюблені смаколики,
підписала листівку й поскладала це все на столі.
І це все досі там стоїть.
Він що, на Секретну службу працює?
-Привіт! -Привіт.
-Ми саме про тебе говорили. -Як ти, маленька?
-Чудово виглядаєш! -Яка ти красуня!
-Гарно виглядаєш. -Як життя?
-Мамо, це Клей. -Я Клей, приємно познайомитися.
-Приємно познайомитися! -Вітаю.
-Рада тебе бачити. -І я тебе.
-Гарна стрижка. -Дякую.
Я знайшов час підстригтися. День сьогодні активний.
-Так, звісно. Як завжди. Ага. -Так.
Їй не подобається мій графік, але… Я прийшов.
Клею! Прошу…
-Знаю. -Стривай, чим ти займаєшся?
Торгівлею в сфері технологій, і ще маю бізнес.
Оренда через Airbnb.
Я здаю квартири, а також човни й гідроцикли.
Ви гарна пара.
На основі цього в нас і виник зв'язок: підприємницька діяльність, бізнес…
-Благополуччя. -Не можна одружуватися з лінивою людиною.
Я багато працюю. Мені соромно через мій графік.
Іноді це може стати перешкодою для різних речей.
Що ти думаєш про шлюб? Особисто ти.
Я завжди хотів одружитися, мати сім'ю.
Шлюб для мене дуже важливий.
Я завжди вважав, що людина, з якою я одружуся мусить бути…
-Зацікавлена. -Моїм найкращим другом.
Найкращий друг відданий, завжди підтримає.
Коли я прийшов у кімнати,
я шукав адаптивності й найкращого друга.
І мені здалося, що Ей Ді — втілення того, що я шукав.
Мама, перед тим, як я сюди прийшов, показала мені Приповість 3:5,
яку я зачитав їй, коли освідчувався.
Я покладався не лише на свій розум, а й на Господа.
Я відчував, що мені судилося бути з Ей Ді.
-Бути з нею в цьому процесі чи… -Ні, мені судилося бути з Ей Ді.
Але найважче — це самоаналіз.
Типу: «Чи можу я дати їй усе те, що вона дала мені»?
Мої батьки були одружені 24 роки.
Я бачив, як розлучення розділило нашу сім'ю.
Я про вплив минулого на мої стосунки.
Є речі, які становлять труднощі для мене, як-от стосунки батьків.
Я не звертався до психотерапевта…
Чому ти згадав про стосунки батьків?
Вони були одружені 24 чи 25 років.
-Так. Це немало. -Це, типу, немало.
Якщо подумати, скільки людей на нашій планеті
і як нам пощастило мати хороше кохання протягом 25 років
чи 14 років,
має бути хтось для кожного.
Я розлучена, але батько Ембер помер.
Проте…
Деякі речі, які ми проходимо як батьки, — це наша справа.
-Так. -Просто казати: «Я все зіпсую.
Я щось нароблю».
Це самосаботаж, бо ти мусиш зосередитися на створенні власних стосунків.
-Так. -Ти чудовий бізнесмен.
Ти приймаєш правильні рішення. Не зупиняйся.
Тепер ти маєш можливість
робити те, що, на твою думку, ми, батьки, могли б зробити краще.
Ця панянка — я вклала в неї багато зусиль.
Вона знає: «Завжди обирай найкраще».
«Не будь корислива». «Здобудь освіту».
Та приходить мить, коли ти кажеш: «Але мені потрібна споріднена душа.
Моя половинка.
Мені потрібна людина, яка підтримуватиме мене».
Днями вона мені сказала те,
чого я не чула ніколи в житті.
Вона сказала: «Я можу йти за ним».
Але ви маєте рости разом. Він не буде ідеальним.
-Так. -І вона ідеальною не буде.
Коли настануть складні часи, ви маєте сісти й подумати:
«Що я зробив? Чого я не зробив?»
Не забувайте, що люди не завжди знають, що зробили не так.
Вони нічого не знають. Вони знають дуже мало.
Але, на ваш захист, скажу, що ми такі.
-Так. -Ми робимо сотню справ водночас.
«Ти не знаєш, що не опустив сидіння унітаза?
Я сіла — і впала вчора. Ти не помітив?» Сварка може початися із дрібниці.
Треба знайти щось, що поверне тобі ясність думок.
-Твої батьки так робили. -І не кажи!
Я так робила.
Думаю, ти дуже влучно сказала:
«Подумай про все, що вони зробили добре». Бо прожити разом 24 роки…
Вони витримали набагато більше,
ніж ми можемо собі уявити, тож…
Я знаю, що в розлученні було багато негативного,
але в тих 24 роках було стільки позитивного,
і, думаю, на це слід звернути більше уваги.
Так.
Він мені подобається. Мені подобається, як він розмовляє, як себе подає.
Дякую.
Я впевнена, що їм усе вдасться.
Може, не на всі сто ідеально, але ідеально.
Я зараз повернуся. Хочу більше ваших порад.
Вони прекрасні.
Вони вже мають усі необхідні інструменти.
Я ж казала.
Ембер!
Ембер. Він справжній чоловік.
Він трохи боїться рухатися вперед, але…
Розумієш, про що я?
Але я дуже рада, що ти обрала його наосліп,
бо це набагато важливіше,
ніж побачити його на вулиці й: «Цей хлопець — красунчик».
І у вас виникає зв'язок, і це на одну ніч чи на два тижні.
-Він хлопець серйозний. -Розумієш, що я мала на увазі?
Та йому не слід хвилюватися…
Не можна хвилюватися через розлучення. Ти налаштовуєшся на невдачу.
Витри сльози. Ану не смій.
-Іди сюди. -Я знаю. Треба глибоко вдихнути.
-І просто… -Я думаю…
Правда, він красень?
Що ж…
Я дуже вдячна за те, що ти розкрила мій характер і…
що підтримуєш мене, і прийшла заради мене, як завжди.
І, чесно, навіть не враховуючи Клея,
ти навіть не уявляєш, яке значення для мене має те, що ти тут.
Юна леді, ви неймовірна.
Але ти бачиш, у чому перешкода…
Він має сумніви. Так.
І найсумніше те, що те, що його хвилює — не його проблема.
Я знаю.
Не можна брати на себе проблеми батьків. Не можна брати на себе наші невдачі.
Це страшно.
Але йому також страшно.
Ми кажемо, що кохання сліпе, та справжня суть:
-«Ти обереш те, в що віриш, чи що бачиш?» -Так і є.
Чи обереш ти те, в що, бляха, віриш?
Я ніколи не чула, щоб ти казала, що підеш за кимось.
Я не жартую.
Я за ним стрибну зі скелі без парашута,
бо знаю, що він мене спіймає.
Ось наскільки я йому довіряю й наскільки він показав мені…
-Йому ти це казала? -Ні, йому не казала.
-Так. -Почни із цього.
Йому лише треба знати, що ти поруч. Решту він зробить сам.
Він усе зробить. Гадаю, що це…
Мені підійти?
Відпусти це.
Розумієш?
Іди сюди.
Знаєш що? Ти чудесна.
-Просто повір у нього. -Я намагаюся.
І він має довіряти тобі. Не намагайся.
Продовжуй робити те, що робиш.
Усе стане на свої місця.
Що б не сталося в його батьків чи твоїх — це наші проблеми.
І разом ви із цим упораєтеся.
Зробіть це разом.
Чуєш?
Так. Я намагаюся.
Не намагайся.
Я намагаюся.
Усе, що ти робила в своєму житті раніше,
що намагалася зробити…
-Я змогла. -Серед трьох сотень жінок…
ти стала першою.
Для тебе не існує нічого неможливого.
Віддай усю себе.
Якщо з якоїсь незрозумілої причини він не вважає, що всієї тебе
йому недостатньо, то він тобі не пара.
Ти справжня жінка.
Розумієш? Він здобув справжню жінку.
Так.
Вона не для тебе, якщо ти не справжній чоловік.
-Якщо ти не хочеш працювати. -Ще б пак!
На його захист, він намагається працювати над стосунками.
Так. Намагається.
Він вартий твоїх зусиль.
-Привіт. -Привіт.
Він вартий твоїх зусиль. Він це почув.
Ти вартий зусиль.
-Ніколи… -Знаю.
Ти зможеш. Ви зможете.
Треба мати міцний ґрунт під ногами,
але ти маєш жінку, яка каже, що ти чоловік, якого вона уявляла.
А це означає, що твої батьки зробили все правильно.
Так.
Неважливо, як ми розійшлися чи що ще сталося між батьками.
-Вони все зробили правильно. -Так.
Мені ще ніхто такого не казав.
Мені потрібно було це почути. Я боротимуся за Ембер.
Я завжди хотів сказати тобі: «Я вирішив бути тут».
-Так. -Я хотів бути з тобою.
Я знаю, що іноді ми сваримося через мій графік і таке інше…
Але я завжди поруч.
Я завжди на твоєму боці. Я обрав тебе.
-Ми завжди підводимося. Сильнішими. -Завжди підводимося. Так.
У кімнатах я такий:
«Як можна кохати когось, не бачивши цієї людини?»
Я такий… Коли люди питають: «Як ви це робите?»
-Я такий: «Повірте». -Не втрачайте цієї енергії.
-Отже, Бараку… -Так.
-Мішель… -Я Мішель.
-Барак із гетто. -Гаразд!
Хвилинку. Що вони казали? Із чого вони почали?
-Із самого дна. Так. -Вони пройшли важкий шлях разом.
Так і є.
Вам усе вдасться.
Так.
13 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
У мене хороше передчуття.
Думаю, в мене теж.
Не думаю, я впевнений.
Молодець, що впевнений.
Мені не подобається, що ніж повернутий до мене.
-Може, не… Так. -Усередину.
Так краще. Це він?
-Так. Він такий елегантний. -Прекрасний вигляд.
Я зараз заплачу.
Джонні вперше побачиться з моїм татом.
Він мій татко. Я його донечка. Він дуже мене оберігає.
-Я зворушена! Ти такий гарний! -Привіт.
Я люблю тебе.
-Вітаю, Джонні. -Вітаю. Радий знайомству, я Джонні.
-Радий знайомству, Девіде. -Радий знайомству.
Я стільки про вас чув! Еймі не вгавала. Я дуже радий.
Так. Що ж, я теж. Ми вже не могли дочекатися.
-Прошу сідати. -Звісно. Дякую.
Уперед.
Я припрошую сісти, наче ви в мене вдома,
але це не так.
Ні, все гаразд.
-Я радий, що можу познайомитися. -Звісно.
Отже, я знаю, що цей процес
досить складний.
Принаймні для мене.
Отже, я хочу почути більше про Джонні.
Я народився й виріс у Нью-Джерсі.
Моя сім'я — це я, мої батьки, вони досі разом,
і троє братів і сестер.
Ми всі дуже близькі.
Я розмовляю з рідними…
-Боже, щонайменше раз на день. -Постійно.
Ось в якій сім'ї я ріс.
Ким ти працюєш? Чого ти прагнеш?
Зараз я торгую ПЗ. Це повністю віддалена робота.
Я б хотів, щоб мене підвищили
до посади головного менеджера з роботи з клієнтами.
Я б хотів піднятися кар'єрною драбиною.
Я хочу рано піти на пенсію. Не хочу працювати до віку 70 чи 80 років.
Я хочу навчитися займатися серфінгом, навчити цьому дітей
або навчити їх кататися на лижах, сноуборді, чи чомусь, що не напружує.
Гроші для мене не проблема,
але я роблю все тому, що хочу, а не тому, що «змушений».
Знаєш…
Я прожив у Шарлотт 23 роки.
Тож коли я приїхав сюди, Еймі було п'ять років.
І вона пішла в дитсадок.
Перед моїми очима зараз
маленька дівчинка, яка біжить із ранцем і з розпростертими обіймами…
-І я біжу їй назустріч. -Так.
Це залишиться зі мною назавжди.
Але вона виросла й стала неймовірною людиною.
Не тому, що вона моя дочка,
але, думаю, я бачу, як вона вплинула на багато життів
друзів і рідних.
Вона наповнила світлом багато життів, включно з моїм, ясна річ.
Вона мотивує мене не зупинятися.
Як батько, чого ти бажаєш дитині, яку обожнюєш,
яка така дорога тобі?
Ти хочеш, щоб прийшов хтось,
хто замінить тебе, коли тебе не стане.
Щоб він був людиною, яка плакатиме разом із нею,
а потім — сміятиметься.
-Так. -Будуватиме спільні плани.
Веселитиметься з нею.
І я молюся, щоб людина, яка прийде в життя Еймі…
була такою.
Я кохаю вашу дочку. Ви чудово її виховали.
І з нею я набагато щасливіший.
Я хочу мати гарні стосунки з вами, хочу, щоб між нами була згода
й ми були однією великою, щасливою сім'єю, бо я для вас нова людина,
і мабуть, так би мовити, скаламучу воду.
Сподіваюся, що ці зміни — на краще, але це зміни.
І я хочу були впевненим, що все пройде добре —
моя поява й знайомство з усіма.
Мені так добре з тобою, наче ми із Джонні вже довго разом.
-Наче так мало бути. -Наче так мало бути.
Я постійно отримую знаки. Це так дивно, і думаю, мені судилося знайти тебе.
Чи можу я попросити вашого благословення?
Так.
Дякую.
Я дуже вам вдячний.
Бачите, я мовчав,
щоб він не розслаблявся, щоб…
Я знаю. Вам це вдалося.
Я хочу поблагословити тебе.
Ми тебе любимо.
І ми бажаємо тобі найкращого.
Ти дорога для нас, і неважливо, з якими труднощами ти зіткнешся.
Ми завжди будемо поруч.
Я так тебе люблю!
Так.
Учора відбувся найважливіший крок цього процесу для мене.
Знайомство із сім'єю має величезне значення для мене, і…
-Я чудово почуваюся. -Справді?
Так. Думаю, я кохаю тебе ще більше.
Я кохаю тебе.
Для нас важливо було, щоб ми зустрілися з ними разом,
і я й мріяти не міг
про кращу сім'ю, яка б підтримала вибір людини, з якою я проведу життя.
Я була така сердита на тебе зранку!
Я така: «Я так на нього серджуся, але я кохаю його усім серцем».
Я кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю, але ти…
-Любий, вчора ввечері… -Ти не можеш сердитися на мене.
Я можу сердитися на тебе.
Це найрозсудливіше, що я міг зробити.
Любий, знімальна команда пішла геть, ти в душі й збираєшся виходити.
Я питав, чи ти підеш зі мною, і я…
-Не питав! -То був день народження мого друга.
Ти не питав, чи я піду з тобою. Не питав.
По-перше, я знав, що ти не хотіла йти, і я питав.
-Не питав. -Питав.
Я сказав: «Можеш піти зі мною». Ти вже була в піжамі.
Ти не хотіла йти зі мною. Я тебе не звинувачую.
Мене не було годину. Я випив одну склянку.
Ти дуже швидко повернувся.
-Це правда… -Я не хотів сідати за кермо.
Дівчата з кімнат сказали:
«Твій мужчина пішов тусуватися, де ти?»
-Мені було ніяково. -Я нікого не бачив.
-Знаю, але тебе бачили, тож… -Хто?
Маккензі.
-Я не знаю, як вона виглядає. -Вона знає, як виглядаєш ти.
Я не тусувався з іншими дівчатами з проєкту.
Усі дівчата такі: «Чому він тусується, а ти не з ним?»
Я така: «Боже, дівчата. Ваша дівчинка хоче спати».
Ну от. То чому ти робиш мене винним?
Я не хочу бути з людиною, яка хоче гуляти на вечірках.
Ось у чому я тебе звинувачую, бо…
Серденько, я поїхав туди, випив одну склянку й повернувся.
Та чи хочу я терпіти таке?
Я люблю погуляти й випити з кимось,
і найчастіше це винні, коктейльні бари чи…
іноді я йду на пиво в суботу і вчасно повертаюся додому.
-Я так не хочу. -Я казав тобі про це в кімнатах.
Ні, це не так. У кімнатах ти казав, що нічого не робиш.
Ти сказав: «Я не люблю гуляти». Типу: «Це не моє».
Ти брехав мені.
-Людина, яка тебе знає, каже мені… -Я тобі не брехав.
Я сказав, що люблю ходити у винні бари і вчасно повертатися додому.
Тоді я чую: «Твій мужчина гуляє. Де ти?»
Це такий сором!
Мені здається, що ти нещирий. Мені це не подобається.
Я люблю іноді кудись вийти.
А мені це не подобається, то чому ти брехав?
Я хочу, щоб ти мене зрозуміла. Я три місяці нікуди не ходив.
-Тож вибач. -Я теж!
Отож! Але я не кажу про тебе. Я кажу про те, чого я хочу.
Я відмовляю друзям. Я кажу: «Знаєте що?
Я повністю в процесі із цією фігнею. Я хочу зосередитися лише на ньому».
А тобі пофіг!
Що?
Ти думаєш, що байдужа мені, бо я пішов погуляти і випив скляночку,
щоб показатися другові й повернутися?
Я не хочу бути з такою людиною.
То ось який ти? Я не хочу бути з такою людиною.
Якщо це те, чого ти хочеш, я не можу.
-Життя, яке я тобі описав, це життя… -Це не те життя, яке я бачу.
Я кохаю тебе й хочу бути поруч, але ти небагато мені даєш.
Я не був поруч із тобою в сумі години три з половиною.
Ти поводишся так, наче я не вилажу з вечірок. Це не так.
Я не такий.
Тепер ти сумніваєшся в тому, чи брешу я
щодо того, що казав у кімнатах?
-Ти не… -Ти сказала, що я…
Вибач. Чи ти не розумієш, в якій ми ситуації?
Якщо ні, то ми з тобою на зовсім різних хвилях.
-Ми домовлялися про зовсім інше.. -Я не розумію цієї ситуації.
Ми не…
-Щодо вчорашнього? -Зараз я говорю.
Там дівчата з проєкту. І я дізнаюся, що ти зі своїми подругами.
Мені це не подобається.
Якщо… тебе ображає те, що я маю подруг, —
то це зовсім інше питання.
З ким ти вчора був?
-З ким ти вчора був? -О, боже.
-Я не розмовлятиму про це. -Гаразд.
-Ти мене не поважаєш. -Як я тебе не поважаю?
Як…
Із ким ти щодня тусуєшся?
Куди ти йдеш, коли ти не тут?
Я з тобою кожного…
-Куди ти йдеш, коли працюєш? -Ось у чому в нас розбіжності!
-Сюди. -Справді?
-Сюди. -Так?
Я один раз пішов у свою квартиру.
-Я працював із дому. -Із ким ти переписуєшся весь день?
Боже мій!
Якщо ти розпитуєш, чи я переписуюся зі своїми подругами…
Я зрозуміла!
Якщо ти хочеш прийняти мене, то мусиш прийняти й моїх друзів.
Любий, справа в повазі.
Я зроблю перерву й не тусуватимуся з подругами, якщо ти цього хочеш.
-Ти мене не питала! -Питала, але ти не слухав.
Коли? Скажи. Хочеш, щоб я зробив перерву?
-Звичайно, що хочу! -Добре.
А я цього не хочу.
О боже мій! Бляха!
Ти не хочеш зробити перерву.
-Ти раніше не згадувала про це. -Згадувала!
Я казала, що це змушує мене почуватися некомфортно.
Мені через це дуже некомфортно.
Ти сказала, що як почуваєшся,
але ти не просила мене зробити перерву в спілкуванні з друзями…
І ти сказав, що не хочеш цього робити.
Я лише хотів сказати, що ти не просила мене…
Але ти сказав: «Я не хочу».
Зараз я цього не хочу.
Я не маю жодних фізичних стосунків із ними.
-Я хочу, щоб ти мені довіряла. -Маєш!
Маєш, чорт забирай! Ти казав, що трахався з нею!
Те, що ти кажеш, що не хочеш…
Ні, мені пофіг. Я знаю, що ти її трахав! Ти мені казав про це!
Бо я хочу, щоб ти мені довіряла!
І я тобі довіряю, але мене це не влаштовує!
-За кадром я сказав тобі… -Я знаю, але…
Я не хочу про це говорити.
-Пробач, але… -Ні, має бути якась повага.
Я познайомив тебе з нею. Я попросив її знятися в шоу.
І я обожнюю її, але справа в повазі. Ти не самотній…
-Це трапилося один раз. -Але ти вже не самотній.
Телефонні дзвінки, переписки й зустрічі,
коли мене немає в місті?
-Це тому, що вони хвилюються… -«Це тому, що»? Тому, що що?
Ти більше не самотній! Не самотній!
Я не клеюся до жінок, коли гуляю.
Із ким ти вчора був? Я так і думала.
З друзями з коледжу й двома їхніми дівчатами.
-Гаразд. -Думаєш, я брешу?
Так, бо мені сказали, що ти був не з друзями з коледжу.
Хто, Маккензі?
З ким ти був? Я знаю, що то була Джесс.
Девід Лі… Я не був із Джесс. Я ніколи її не бачив.
Я чула, що то була Джесс.
-О, боже! Я не був із Джесс. -Який сором! Гаразд.
-Гаразд. -Богом клянуся, я не був із Джесс.
Я була в ліжку, а ти був у барі…
Я думаю, ти робиш проблему на рівному місці.
-Я роблю проблему? -Так.
Коли мені кажуть, що ти в барі, коли я в ліжку.
Гадаю, ти маєш побоювання щодо Джесс.
Я знаю, як виглядає Джесс, лише з фото, яке показав Джеремі.
Справді? Чи не ти казав мені, що Джесс схожа на Кардаш'ян?
Я сказав: «Джеремі сказав, що вона схожа на Кардаш'ян у спортзалі».
Ми про це вчора говорили. Донині ти не згадувала Джесс.
Учора мені було фігово,
і я нічого не казала, бо це дуже мене засмучувало.
Ти згадуєш Джесс і Маккензі. Я не бачив Маккензі.
І я точно не бачив Джесс.
Виглядає, наче ти шукаєш проблему й не маєш пояснення.
Якщо твоє пояснення: «Мені це сказала Маккензі», —
то я тебе вислухаю, але ти… Я…
Тобі це Маккензі сказала?
-Звідки це взялося? -Що ти робив, коли вийшов із дому?
Що ти мені сказав?
«Я йду гуляти».
Я не хочу бути з такою людиною.
-Якщо ти хочеш бути… -Ти не хочеш бути зі мною?
Я не хочу бути з такою людиною!
Єдиний вечір, коли я пішов погуляти, а ти залишилася вдома,
мене не було півтори години,
я лише показався на дні народження друга.
Не бачу в цьому нічого нерозсудливого.
Я вважаю цю розмову нерозсудливою.
Я теж.
Це змушує мене задуматися, що в біса я наробила.
Ця розмова?
Я не хочу бути з людиною, яка хоче часто гуляти.
-Гаразд… -Якщо це нормально…
Ти сидиш п'яна й кажеш мені, що більше не хочеш зі мною бути…
Я сиджу тут…
Ти не думаєш, що мені від цього фігово?
Якщо ти забагато випила і так думаєш, гаразд.
Але якщо ти хочеш перепросити й вирішити це…
Я готовий.
Але якщо ти скажеш, що це впливає на твої почуття…
То й на мої впливає.
Я тебе кохаю. Я в цьому заради тебе.
Ти познайомилася з моєю сім'єю. Ти не хочеш бути разом?
Нормально таке казати, бо ти на емоціях?
-Ти думаєш, що ти мені байдужа? -Бо так і є!
Думаєш, я брешу, коли кажу тобі про свої почуття?
Так.
Знаєш що? Я…
Якщо ти думаєш, що я брешу, я теж не хочу бути з тобою.
Я можу лише продовжувати доводити тобі, що я буду хорошим чоловіком.
Але якщо ти сидиш
і кажеш, що не віриш у те, що я кажу
перед друзями й рідними, тоді я теж не хочу бути з тобою.
Ми маємо два тижні, щоб вирішити, чи ми одружуємося,
а тебе хвилюють вечірки.
-Мене це не влаштовує! -Добре.
Я не продовжуватиму цю розмову. Серйозно.
Це багато каже про твій характер.
Я тільки те й робив, що показував, як ставлюся до тебе.
Думаєш, я тебе не кохаю?
Ти показав мені…
Якщо ти не думаєш, що я тебе кохаю, я не хочу тут бути.
Думаєш, я тебе не кохаю?
Я не знаю.
Гаразд.
-Я не знаю. -Гаразд.
-Із цього нічого не вийде. -Добре.
Прошу, не йди від мене.
Годі.
-Поговорімо. -Ти перетнула межу.
12 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
-Він погодився на обидві зустрічі. -Добре. Це найкраще, що ми можемо зробити.
Мені дзвонить ще хтось, мушу відповісти.
-Ще поговоримо. -Я триматиму тебе в курсі.
До зв'язку. Бувай.
Здуріти.
-О котрій ти працюєш в суботу? -Я маю приїхати на 16:00.
На 16:00? Бо якщо ми будемо в будинку біля озера… Можеш там запаркуватися.
Якщо в нас буде причал, і тобі треба поїхати на роботу…
тобі слід припаркуватися біля приватного причалу, щоб ти могла виїхати.
Проблему вирішено.
Я ледь не впустила каблучку.
У посудомийку? Чи на посуд?
Не ту, яку ти мені подарував, — іншу.
-Чорт! -То було б…
Ану знову ставай на коліно!
-І знову, й знову. -І знову, й знову.
Неділю ти проведеш із дівчатами.
Так, прилетить моя сестра.
Тоді моя інша сестра також приїде на…
На примірку сукні? У неділю, так? Ти вже чекаєш?
-Так. -Ага.
-Я обрала кольори. Можу показати. -Хочу побачити.
Є такий.
Мені подобається.
-Але для мене — не знаю. -Ти не мусиш одягати це.
Це для дружок, декорацій, усього довкола.
Я буду в білому. Ти можеш одягти чорне чи що завгодно.
Нам треба зайнятися свідоцтвом про шлюб.
Не можу повірити, що пишу «помер» у графі про тата.
Чорт, здуріти.
-Це так важко. -Це складно.
Треба це зробити. Хочеш, щоб я це зробив?
-Так зроби. -Писати «помер» — це божевілля.
Як почуваєшся?
Це, мабуть, найпростіша заява, яку я заповнював. Правда, божевільно?
Головне, щоб із цього щось вийшло. Сподіваюся на це.
Так. Ні, я розумію.
Я чув, що одружитися легко. Важко розлучитися.
Як я казав, мій тато почав зраджувати після семи років шлюбу.
Мені здається, що моя мама страждала через це…
Тож я думаю про це й такий: «Чорт».
Я не хочу, щоб сталося так, що я зраджу.
Я вважаю, що це неприйнятно.
Гадаєш, найгірше, що може статися, це твоя зрада?
Учора я дивився шоу «Любов сліпа» і, бачачи приклади, я подумав:
«Овва! Ось яким має бути чоловік».
Він каже правильні речі, а я — ні.
Часто те, як я думаю, вказує на те, що я недостатньо зрілий для шлюбу.
А тоді я дивлюся це шоу,
бачу чоловіків, яку готові, дивлюся на себе й такий: «Дідько!»
-Мені трохи соромно за це. -Так.
Особливо за те, що я кажу це тобі,
бо все, що робиш ти, — неймовірне.
Ти підтримуєш мене.
Кожна наша розмова —
нам вдається домовитися, і я в захваті від цього.
Я в захваті від того, як нас одне до одного тягне, від наших розмов.
Ти моя найкраща подруга.
Я не хочу, щоб ти почувалася, наче… я передумав щодо тебе.
Я не хочу того, що ти бачив по телику. Я цього не хочу.
Я дуже задоволена й щаслива з тобою.
Я обожнюю кожне твоє слово.
Іноді це дурниці, але я обдумую їх — і повертаюся.
Мені не страшно.
Гадаю…
Для мене дата — це так…
Типу, я не знаю.
Я вважаю так: «Кохання — це кохання».
Чому дата має диктувати, як розвиваються наші стосунки?
Бо, Клею… І, чесно, я…
для мене не буде проблемою, якщо ти скажеш «ні» біля вівтаря.
Я візьму себе в руки, і ми зможемо…
поговорити про це.
На жаль, мене не влаштовує довготривала роль нареченої.
Я повністю прийняла цей експеримент,
і в кімнатах ми взяли на себе обов'язок дотримуватися певних часових рамок.
Обов'язок.
Я відчуваю, що нас сюди привів обов'язок,
і я хочу й надалі дотримуватися цих часових рамок.
Для мене важливо дотримуватися правил цього експерименту.
Думаю, я не змогла б продовжувати зустрічатися з тобою, якби…
-Я сказав «ні». -Так.
Це важко…
Це важко.
Справедливо. Я не…
Як чоловік, я мушу мати можливість вести й задавати напрям.
Я б сказав, що це єдиний випадок, коли…
Я не надто добре вмію вести в стосунках.
Тому я й прошу твоєї допомоги.
Типу: «Допоможи мені. Я не впевнений, що зможу бути твоїм чоловіком».
Я мушу бути впевненим, щоб вести. Мені потрібна ця впевненість.
Трішки мого его може мені допомогти. Типу: «Я зможу».
І мені дуже страшно.
Я відчуваю, що я не просто в стосунках із тобою,
я також борюся із зовнішніми факторами, які впливають на наші стосунки.
-Розумієш? -Я нічого не боюся.
Гадаю, іноді мені буде страшно, і ти будеш мені потрібен,
і, думаю, зараз страшно тобі, і я потрібна тобі трохи більше.
-Так. -І для мене це не проблема.
-Я на всі сто радий це чути. -Це не проблема.
Я хочу казкового закінчення. Я борюся, щоб це трапилося.
Перед участю в цьому процесі я думав: «Чи можу я закохатися?»
І це сталося.
-Ось, я закохався. -Так.
Так.
-Обіймеш мене? -Авжеж!
О, всю тебе! Зараз ми тебе підіймемо.
Як ти?
Привіт.
Що нового?
Я була вдома.
Просто…
Просто зависала там.
Як не дивно…
я прийшов на цей експеримент, сповнений оптимізму.
Кілька днів тому я познайомив тебе з батьками, і…
Я був більш ніж упевнений, що ти будеш моєю дружиною.
Я був готовий до цього.
Мої батьки побачили, як сильно ми кохаємо одне одного, а тоді…
після цього відбулася наша найгірша сварка, і…
після твоєї поведінки того вечора я більше тобі не довіряю.
Але вчора я пішов на довгу прогулянку, кілометрів зо шість пройшов,
я мав час зібратися з думками, і…
коли я мав час подумати про те, чого я хочу…
Від цього експерименту я хотів показати тобі, що я тебе кохаю,
бути поруч, забрати тебе до себе
і з гордістю називати тебе дружиною, і…
просто…
Я почуваюся трохи зрадженим, і…
Сьогодні зранку моя перспектива на одруження…
Я…
вирішив, що не хочу цього.
Отже, ти… Ти… Отже, ти кажеш «ні»?
Ти сказала, що не думаєш, що я тебе кохаю. Саме лиш це твердження…
Те, що ти не думаєш, що я тебе кохаю, ображає мої почуття.
Я кохаю тебе.
І я завжди боротимуся за жінку, яку кохаю.
Я завжди робив це й робитиму,
і я багато боровся за тебе протягом цього експерименту, але…
ти кажеш, що я не даю тобі любові й ніжності,
а мені здається, що я даю тобі стільки, скільки можу.
Мені…
важко це чути.
Я прошу пробачення, і те, що я сказала,
турбувало мене й то були речі, від яких мені важко на серці.
Чи вдало я висловилася? Ні.
Анітрохи.
І мені шкода.
Більше попросити пробачення я не можу.
-Я пробачаю тобі. -Я знаю, вислухай мене.
Я знаю, що жахливо поводилася, але те, що ти отак здаєшся,
коли в мене поганий вечір, типу…
лише тому, що ми не поладнали?
Легко не буде.
І так, у нас була жахлива сварка, і…
Ми не…
Ми не такі. Це не…
Пити — нездорово,
і говорити про наші почуття за таких обставин — неправильно.
І я чудово це розумію.
-Так. -Але…
у миті, коли буде важко,
я маю знати, що ти не підеш від мене.
Що ж, я…
Минулого тижня я поїхав додому…
посеред сварки.
Я сказав собі, що більше так не зроблю.
Я пишався тим, що я не пішов, коли ти так зі мною поводилася.
Але справа була не лише в мені.
Я знаю, це працює в обидві сторони, але…
Учора я була закохана в тебе сильніше, ніж будь-коли раніше.
-Учора я так відчувала це від тебе. -Так.
Що ще я можу зробити, щоб…
ти відчув, що можеш передумати?
Я хочу, щоб ти ніколи…
не переступала межу щодо речей, щодо яких переступила її того вечора.
Я теж.
-Знаю. Нам слід більше не… -Згодна.
Не слід критикувати характер одне одного.
Так, я більше ніколи не хочу так сваритися.
-Ніколи. -Так, я теж.
То було нечесно, відносно нас обох.
Отже…
Про що ти зараз думаєш?
Я підписався на експеримент,
щоб одружитися, знайти дружину, кохання всього свого життя.
І я досі тут із цієї причини.
Чи хочу я дати тобі шанс?
Так, хочу.
Чи пробачаю я тобі за той вечір? Пробачаю.
Я кохаю тебе, ти мені небайдужа, і я дуже хочу дати нам шанс.
Я тебе кохаю.
-І я тебе. -Я дуже хочу дати нам шанс.
-Я також. -Ти — моя причина бути тут.
І ти моя!
Але не можна так одягатися, коли я на тебе серджуся.
Ти гарно виглядаєш.
Мені дуже подобаються ці штани.
Я тебе кохаю.
Звісно, я хочу й надалі бути з тобою.
Як в біса можна їй не вибачити?
Того вечора…
мені було дуже боляче.
Але всі наші із Челсі конфлікти —
нам удалося вирішити їх.
Я обожнюю її за це.
Я ледь не зняла її й залишила тут, щоб ти її бачив.
Це було б сумно.
-Як кохаю тебе. -І я тебе.
То ти спечеш мені печиво чи як?
Я втомився.
-Сонечко, я так втомився. -Не тринди. Зараз 6:00 вечора.
Я майже не спав уночі.
Чому? Мабуть, у довбаному клубі тусувався.
О, боже мій! Ні.
Бо я думав, що ти думаєш, що я тебе не кохаю.
Я радий, що вона знає, що я відчуваю, і я радий, що вона відчуває те саме.
Я радий працювати над тим, щоб одружитися.
Тому я сюди й прийшов,
і я знаю, що Челсі буде блискучою дружиною.
Треба лише розібратися з буденними незгодами
й тим, як ми вирішуємо конфлікти.
Я вкладу в наші стосунки свою кров, піт і сльози,
якщо знатиму, що вона готова й готова на всі сто.
Якщо вона готова, то і я готовий, і я її не відпущу.
Ти гарненька.
Ти мене з розуму зводиш, хлопче.
10 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
Привіт!
Я так за тобою сумувала!
-Ти така гарна! -Ти така гарна!
Ей Ді! Як ти, дівчинко!
-У мене зараз циці повистрибують! -Мене розлучили з моїми дівчатками!
-Я знаю! Привіт! Неймовірно виглядаєш! -Я сумувала за тобою!
-Ходімо. -Привіт! Ось і вони!
Хто їде на озеро в шкіряній куртці?
Знаю! Мені треба…
Як ти? Радий тебе бачити. Як справи?
Зніми це.
Ось так!
-Нарешті хлопець. Іди сюди! -Де Клей?
Клей працює.
-Він не зміг прийти. -Ні, він прийде. Просто він працює.
-Ходімо. Ну ж бо. -Бувайте, дівчата!
-Гарно вам повеселитися! -Ми пішли.
Хлопці тусуватимуться.
НЕ ПЕРЕВИЩУВАТИ ШВИДКІСТЬ!
Cміх та й годі.
Гаразд, ця гумка — уявний мікрофончик.
Той, у кого вона опиняється, розповідає всі плітки.
-Тільки не Гумка Істини! -Гумка Істини! Думаю, Лаура…
Стривай, чому я починаю?
Гумка Істини.
-Як мило! -Де в біса Джеремі?
Так! Відповідай.
Куди він дівся?
Я знаю лише те, що мені сказав Джонні,
що йому розповів Джеремі.
-Джеремі сказав йому… -Залюбки послухаю.
Джонні сказав мені, що Джеремі сказав, що він якось тусувався із Сарою-Енн.
-І вони розмовляли кілька годин. -До 5:30 ранку, це він сказав?
Сказав, але вони просто розмовляли.
Але він чоловік, тож я не знаю…
-Ага, розмовляли, о 5:30… -Цікаво. Добре.
Що, на нашу думку, стається, коли проводиш ніч…
-Після того, як вип'єш. -Бо 6:00 — це наступний день.
Щодо моєї точки зору, чи поважаю я її? Анітрохи.
Чи вважаю я, що вона поважає інших жінок? Анітрохи.
Чи вважаю я її егоїсткою? Ще б пак!
Чи вважаю я, що вона незріла й мусить багато із чим розібратися?
Так, але це не вона мала обов'язки переді мною.
Це він мені щось обіцяв.
Найбільше мені боляче через це.
Коли освідчуєшся комусь, то підтверджуєш,
що захищатимеш серце цієї людини.
Захищатимеш її як людину, як свою дружину й партнерку.
У всіх ситуаціях думатимеш про неї.
Більше немає «я», є лише «ми».
Те, як усе було вирішено потім…
Я більше ні слова від нього не чула, коли пішла геть.
Я сказала: «Я повертаюся в свою квартиру. Мені потрібна перерва».
Це було, бляха, справжнє життя. Я, бляха, була по-справжньому заручена.
-Він тобі не пара. -Дякую.
-Ні.
Я теж так думаю. Гадаю, він ніколи мене не кохав.
Думаю, в кімнатах він був нещирий. Не знаю, що він тут робить.
І, гадаю, він має почуття до Сари-Енн, з якими не може розібратися.
-Привіт! -Йоу!
О, ні!
От дідько!
Я пітнію!
От бляха!
-Що? -Можна мені втопитися?
-Як справи? -Як ти?
Я знав, що Джонні тут, бо його чути ще при вході.
-Як ти? Радий тебе бачити. -Як справи? Я теж.
-Вчасно. -Я знав, що ти вдягнеш гавайську сорочку.
Звідки? Я збирався вирядитися сьогодні.
Холоднокровність, спокій, зібраність.
-Я холоднокровна, спокійна й зібрана. -Я хвилююся.
-Хто це там? Це Лаура? -Лаура тут.
-Чудово! -Тобі слід…
-Лаура тут… -Це саме та людина, яку я не хочу бачити.
Ми з Лаурою не бачилися чотири дні, три дні не розмовляли.
Під час останньої нашої розмови
вона так на мене накинулася, що я боявся заговорити до неї.
Усе, що я казав, оберталося проти мене,
і з мене зробили поганця.
Я писав їй у середу,
а у відповідь я отримував від неї
до біса неприємні повідомлення.
Я хотів надіслати квіти.
Вона така: «Тобі не потрібна моя адреса. Мені від тебе нічого не треба».
А після цього:
«Відстійно, що в моєму списку контактів ти тепер "Джеремі", а не "наречений"».
У якій реальності я мав би хотіти боротися за щось подібне?
Я на всі сто хотів дійти згоди,
але я багато чого про неї дізнався…
Не знаю, чи вона сердилася, чи справді так думала,
але навіть якщо й сердилася, я не хочу, щоб зі мною так розмовляли.
Важко розмовляти з людиною,
яка тікає від чогось щоразу, як обурюється.
Слід визнати, що ви обоє дещо вперті.
Я знаю, що я впертий. Але я хоча б це визнаю.
Так, але боротися за людину…
У мене схожа ситуація із Челсі…
Вона сказала декілька речей, які говорила несерйозно,
та коли ми обговорили ці проблеми, то з'явилася причина боротися.
-Я не мав жодних причин. -Ти не…
-Так. -Типу, зовсім.
-Чорт! Ось і він! -Так!
Це що, Тревор?
Це Тревор?
О, боже! А він мускулистий!
Я сумував!
Я не хочу брати участь у розмові із Джеремі.
Я теж.
-Джеремі раптом його найкращий друг. -Він сильний.
-Що сталося? -Вибач.
-Нічого не залишилося! Я сумував! -Ти зістриг маллет! Якого біса?
А він красень!
Зазвичай я обираю таких, як Тревор.
Мускулистих, накачаних.
Цікаво бачити його й об'єднати обличчя з голосом.
Але…
Це складно. Так.
Оце качок!
Дивіться!
ДЖЕССІКА — МАККЕНЗІ КІМНАТИ ПОБАЧЕНЬ
Просто О, боже, ось.
-Привіт! -Привіт, друзі!
Як ви? Я Джонні.
-Маккензі. -Приємно познайомитися.
-Тревор. Дуже приємно. -Джесс.
-Приємно познайомитися -Джиммі. Дуже приємно.
-Вона тут заради мене. -Я хвилююся.
Джиммі.
Не обіймай мене, наче ми в церкві.
Дуже приємно.
О, боже, народ! Вона й Джиммі!
Лишенько! Це все важко.
Мене зараз знудить.
Ти зіпсував мені день.
Джесс!
-Крихітко! -Я взула підбори — і вже перевзуваюся.
Привіт!
-Привіт. -Дякую, що прийшли.
-Привіт. Приємно познайомитися. -Як ти?
-Добре, а ти? -Я Челсі.
Дуже приємно, Чел… Я здогадався.
О, боже, поглянь!
Ось і він, крихіто!
Як ти, чуваче?
Як ти? Радий тебе бачити.
Треба чимось залитися, бо я трохи…
Бар ось там.
-Привіт! -Як ти?
-Я говорила про тебе. -Так?
Я надто багато всього відчуваю.
Хочеш кудись відійти?
Ні, куди він пішов?
-Я так тебе люблю! -Де він?
Серденько! Принесеш мені білого вина?
-Що тобі принести? -Лише білого вина.
-Моє серце й досі… -Таке враження, що воно зупиниться…
-Моє серце — в п'ятках. -Знаю.
Я мусила затамувати подих, коли обіймала його.
Йому було ніяково.
Я не думала, що почуватимусь так. Мені тут не подобається.
Що відбувається?
Хочу спитати. Бо ти надто спокійна.
-Як ти почуваєшся? -Ми не розмовляли.
Я не ношу каблучку.
-Вона й досі в мене. -Я помітила.
Та каблучка означала обов'язок, який не був виконаний.
-Так. -Тож…
-Вона в тебе чи він її забрав? -Ні, вона й досі в мене.
Якщо він попросить її, я пошлю його якнайдалі.
І правильно.
Чому в мене враження, наче я на шкільних танцях, де хлопці й дівчата окремо?
-Знаю! Мені піти туди? -Бо так і є.
Це я й хотів сказати.
-Геть звідси. -Гаразд! Добре. Бувай!
Я жартую. Будь біля свого нареченого.
Ні, мені здається, що мені треба кудись піти.
Гаразд, робіть, що хочете. Привіт, дівчатка.
-Привіт, сонечко! -Привіт, люба!
Ми зараз перекинемося.
Мені страшенно ніяково.
Усе гаразд.
Не хочу заважати, але мені треба випити.
Бачити Джесс і знову чути її — важко.
Вона пішла, залишивши багато емоцій, і…
Джесс дуже гарна. Вона мене приваблює.
Так, я не належу до людей, які…
я не уникатиму тебе.
Ми зустрічалися, тож ця розмова мусить відбутися.
Гаразд.
Страшно закохатися в когось…
і бути небайдужим до двох неймовірних жінок.
Я збрешу, якщо скажу, що нечасто про це думаю.
Гадаю, це має статися.
Хвилюєшся?
Я не хвилююсь.
Мені ніяково.
Привіт, Джиммі.
Як ти?
Це справді ти.
-Як ти провела минулі кілька тижнів? -Добре.
Я почувалася по-різному.
Але все добре.
А ти?
Уперше в житті я не мав жодних сумнівів, і…
Ось вони! Тож…
Ти познайомив її з рідними?
Так.
Як усе пройшло?
-Я впевнена, вони її обожнюють. -Так.
І це було найлегшим з усього, що ми робили, — знайомство з рідними.
Ти цього найбільше боявся.
Так.
Це мало б про щось тобі сказати. Ти задоволений?
Так, але…
Це було дуже легко — а тоді ми сильно посварилися.
У нас то злети, то падіння.
Я хочу, щоб ти був добрим до неї.
Невже я даю тобі пораду?
Ти такий: «Замовкни». Але…
Ні, це не так. Я…
Не сприймай це як пораду від колишньої.
Сприймай це як пораду від її близької подруги.
Ти моя колишня?
Не знаю. Я хвилююся поруч із тобою.
Я казав, що ніколи не зустрічався з кимось із таким характером, як у тебе.
Я відчував, що ти на мене тиснеш.
Ти казала:
«Так, типу…
Я тут! Я кажу тобі про свої почуття!
Що ще тобі треба від мене, щоб освідчитися?» І я такий…
Ні, я такого не казала.
Я не казала: «Що тобі ще треба, щоб освідчитися мені?»
Але ти прочитав мого листа вголос, а тоді запала мовчанка.
І твоя мовчанка була дуже багатослівною.
Ти його прочитав. Я така: «Ось що я до тебе відчуваю.
Я обіцяю тобі все це.
Я тебе знайшла, ти мій єдиний».
-Так. -А ти як води в рот набрав.
Як на таке реагувати?
У вечір, коли ти зізнався в коханні Челсі, я була сама не своя.
О, боже. Я ще ніколи в житті не плакала більше, ніж того вечора.
Вибач, що опинилася в такому…
становищі.
-Знаю. -Я не…
Я не хотів, щоб ти так почувалася.
Я плакав, читаючи його.
І…
Я знаю.
Я приймаю твої вибачення.
Думаю, ти не мав поганих намірів.
Гадаю, мабуть, то було найкраще, що ти тоді міг зробити.
То було важко.
Ким би не був мій чоловік,
мені не треба буде просити його про підтримку.
Якщо подумати, ти ніколи чітко не казав мені, що відчуваєш до мене.
Я вважаю тебе найрозумнішою людиною, яку я знаю. Я вважаю, що ти…
-Серйозно? -Так, ти дотепна, кмітлива…
Ми чудово ладнали з першої зустрічі. Без сумнівів.
Після того, як ти сказала, що мені захопить дух, коли я тебе побачу…
Я сказала: «Тобі знадобиться інгалятор, інакше ти задихнешся».
Я перехвалювала себе.
Це мені потрібен був лікар.
Коли ти підійшов обійнятися, я подумала: «Невже він мене обіймає?»
Я тренувалася тиснути тобі руку.
Серйозно!
Я намагалася зберігати спокій, а ти підійшов обійнятися, і я така: «Чорт!»
Якщо ти даси комусь бодай частину того, що дала мені,
він буде найбільшим щасливчиком на світі.
Ти мені небайдужа, і насправді…
ти для мене досі номер один.
Ти знаєш про мене більше, ніж будь-хто інший на цій планеті, тож…
Зараз я ще не оговталася від того, що ми маємо.
Я впевнена, що оговтаюсь.
Ти мене лякаєш.
Ні! Я не хочу тебе лякати.
Я хочу мати можливість…
бути поруч із тобою й не…
Мені й досі трохи боляче.
Але я за вас рада. Справді.