Buenos días!
- Hogy érzed magad ma reggel? - Nagyon jól.
- Oké. - És te hogy vagy?
Jól.
- Nem aludtunk valami sokat. - Nem ám.
Erre számítottál?
Igazából jobb volt, mint vártam. Eléggé…
Jobb volt, mint várta!
Szerelmes vagyok!
Olyan cuki vagy!
Jó reggelt!
Ne bujkálj!
- Horkoltál. - Hagyjál már!
Jézusom!
- Szuper volt együtt aludni. - Kellemes.
Mondtam is, hogy fura, hogy ennyire kellemes.
Nem volt semmi feszkó, jött minden magától.
Tudnék veled aludni életem hátralévő részében.
- Így is lesz. - Bizony.
Szép vagyok smink nélkül?
Észre sem vettem, hogy őszinte legyek.
- És én jól nézek ki smink nélkül? - Nagyon csini vagy.
Szeretlek.
Én is téged.
Nagyon jó volt a tegnap este.
Tökéletesebb nem is lehetett volna az első éjszakánk.
Nagyon fura, mert Garrett kiabál álmában, és…
Csak mikor nagyon be vagyok sózva.
Nem lesz elég a tapasz.
VAK SZERELEM
A tengerpart annyira boldoggá tesz engem!
- Visszarepít a múltba. - Aha.
- Megnyugtat. - Dettó. Tudsz szörfözni?
- Tudok. - Egy dél-kaliforniai csaj nyilván tud.
Bizony.
Kiskoromban Myrtle Beachre jártunk.
Az az érzésem, hogy mindig tengerpartokon fogunk nyaralni.
Nem ragaszkodom hozzá.
Szürreális élmény volt veled tölteni az elmúlt 24 órát.
Testileg is nagyon vonzódunk egymáshoz,
de hogy a picsába jött ez össze?
Hogyhogy működik? Miért működik?
- Sosem találkoztunk volna. - Szóba sem álltunk volna.
Maximum Hillben szúrhattalak volna ki.
- Jól van. - A menő üzletasszonyt.
Túl jónak gondoltalak volna magamhoz,
akihez nem tudnék felérni.
Főleg vidéki suttyó létemre.
Sokkal jobban megértesz, mint azt remélni mertem volna a társamtól.
Örülök, hogy még mindig jól érzem magam melletted.
Bármit is hozzon az élet, meg fogjuk tudni oldani.
Alig várom, hogy megküzdjünk az élet kihívásaival.
- Min nevetsz? - Szeretlek.
Én is téged.
Igen, jó volt a kapszulás rész, mert ott kiderült, hogy jól kommunikálsz,
de a való életben már tettekre is szükség lesz.
Értem.
Mert sokat hitegetik a nőket, de nekem a tettek számítanak.
Szerintem akkor nem lennénk együtt,
ha azt hitted volna, én vakon bízom a kísérletben.
Nagyon intenzív ez az egész.
- Ja. - Intenzív.
Direkt teremtenek feszült helyzeteket,
mert mindenki másképp kezeli a stresszt.
Mi hogy fogjuk kezelni?
Ha hazamegyünk DC-be, sok mindent át kell beszélnünk.
Aha, egyetértek.
Több problémát is meg kell oldanunk.
Milyen problémát?
Két olyan átgondolt, bejáratott, pörgős életet kell összeegyeztetnünk,
amit két baromi ambiciózus, erőszakos ember él.
- És… - Erőszakos volnék?
- Szakmai szempontból. - Oké.
Alig várom az esküvőt!
Vajon mennyire vagyunk kompromisszumkészek?
És vajon megéri? Azt tudjuk, hogy szeretjük egymást.
Tudjuk, hogy megvan a szenvedély, de vajon ez elég lesz?
Jelenleg teljes mértékben úgy érzem, hogy igen, hajlandó vagyok…
felbolygatni az életem.
Nagy mákunk van, mi?
Szeretlek.
Én is téged.
- Csobbanjunk egyet! - Nem akarsz inkább supozni?
A supozás is jól hangzik. Miért is ne?
- Akkor rajta! - Kipróbálhatjuk.
Jövök már, kicsim.
Evezz ide!
Jól áll neked a sup. Nagyon magabiztosan állsz rajta, én meg…
A lefelé néző kutya megy?
Basszus!
Az egy lefelé néző… Basszus!
Erről beszéltél?
Igen, erről, kicsim!
Ezt hogy is hívják?
Csaturanga.
És ez megy neked?
Egy, két, csa-csa-csa!
Hát, szerintem ránk férne egy-két táncóra.
Az esküvő előtt. Nehogy elrontsuk a pasitókat.
Keringő helyett simán salsázhatnánk is.
- Ja. - Vagy bachatázhatnánk.
- A bachata azért könnyebb. - Ja, az jobb lenne.
Általában te vezetsz tánc közben? Értem.
Nem nekem kellene vezetnem, de nehéz megállni.
Anno több srác is rám szólt, hogy álljak már le.
- Hogy ők vezethessenek. - Ja.
Leszedem.
- Köszi. - Nincs mit.
Nagyon jól mulattunk tegnap este.
Bizony.
És látszólag baromira működik köztünk a kémia.
- Nagyon durva. - És csak egyre jobb és jobb lesz.
- Jól érzem magam veled. - Én is veled.
- Találkozni fogunk a többi párral. - Az izgi lesz.
Kíváncsi vagyok, hogy milyen köztük a dinamika,
és hogy hogyan telt az első éjszakájuk.
- Mármint… - Igen, arra én is kíváncsi vagyok!
„Na milyen volt az első éjszaka?” Szerinted ránk kíváncsiak?
Szerintem igen.
Azon kívül, hogy szerintem nagyon szoros a kapcsolatunk,
úgy érzem, össze is illünk.
Látni fogják, hogy odáig meg vissza vagyok érted.
- Hogy szeretlek. - Ja.
- Nagyon zizik vagyunk. - Igen?
És már jön is a tészta.
Úgy! Tökéletes.
- Fantasztikusan néz ki. - Rohadt finom lesz.
- Az biztos. - Igen.
Átfordította.
Szeretem Tylert. Ha nem lenne az esetem,
akkor is adtam volna neki egy esélyt, de nem panaszkodhatok a kinézetére.
Hogy őszinte legyek.
Jó étvágyat!
Tényleg rohadt jó.
Szerintem bármit csinálunk együtt, jól fogunk mulatni.
- Kérnek még egyet? - Igen, köszönjük!
Úgyhogy nekem mindegy, mit csinálunk.
- Szeretlek. Ari vagy. - Az elejét nem hallottam jól.
Dehogynem.
- Nem hallottam. - Szeretlek.
- Szeretsz? - Igen.
Én is szeretlek.
- Nagyon is. - Durva, nem?
Minden mondatoddal egyre jobban megnyersz magadnak.
Úton a kapszulababa!
Én örülnék neki.
Örülök, hogy az életem ezen szakaszában ismertelek meg.
Pont jókor találkoztunk.
- Isten is így akarta. - Az biztos.
Régen utáltál volna. A külsőd miatt hívtalak volna el randizni.
Lesznek olyanok, akik majd le akarnak rólam beszélni.
Velük nem voltam jó fej, de megvolt rá az okom.
Senki sem tudna lebeszélni rólad.
- Biztos én is hallok majd ezt-azt. - Nem fogsz, csak pozitív dolgokat.
- Érhet meglepetés. - Egyesek lehet, bolondnak tartanak.
- De ez van. - Ki nem az?
- Ismerlek. - Igen.
Semmi olyat nem tudnának mondani, ami miatt…
Mások fele annyira sem ismernek, mint én.
Szeretném megóvni a kapcsolatunkat.
Nem akarom, hogy az élet, a munka vagy a pénz közénk álljon.
Se a családnak, se a barátoknak nem hagynám.
Anyukám véleménye sem érdekelne, pedig imádom őt, ő a legjobb barátnőm,
de hiába mondaná, hogy szerinte nem illünk össze,
azt felelném: „Szeretlek, de most inkább fogd be a szádat.”
- Oké. - Vagy örül nekem, vagy nem jöhet. Ez van.
- Teljesen biztos vagyok kettőnkben. - Érdekes lesz.
Az jó lesz. Én kapjam be először?
Aha.
Közelebb csúszom.
Kérsz még?
- Válassz kalapot! - Ez a gonosz szeme.
Ez amúgy bejön.
Légyszi, ezt meg ne vedd!
Miről beszélsz? Tök jó. Mi a baj vele? Jó kis szalmakalap.
Van itt valahol tükör?
Azt hiszem, ez még jobban tetszik. Nagyon adom.
- Én egyáltalán nem. - Helyes.
Örülök, hogy te nem.
- Bejön. - Ezt nem mondod komolyan.
- Komolyan? - Bejön.
- Olyan nagy a karimája! - De egyenes, nem konyul le.
Nem farmernek érzem benne magam,
hanem hódítónak.
És mit hódítasz meg?
Cabo strandjait.
Gracias.
- Milyen a kukorica? - Baromi jó.
- A kukoricát nem lehet szépen enni. - Az utcait nem.
Neked ez is jól áll.
Ennyi. Minden. Ezt ne felejtsd el!
És milyen érzés fizikailag is velem lenni ahelyett,
hogy egy falat bámulva beszélgetnénk?
Utálom a stílusod.
Értem. Miért utálod ennyire a stílusomat? Mit ártott neked?
Nincs bajom vele, csak szeretlek szekálni.
Meglesz az a kalap. Itt vár rám valahol.
Imádni fogom, ahogy te is.
- Tökéletes lesz. - Szeretem, hogy ilyen optimista vagy.
- Örök optimista vagyok. - De ez nem…
- Imádni fogod, ha én is. - Oké.
Ez így működik.
- Van egy ősz szál a szakálladban. - Igen.
- Itt van még egy. - Kettő van? Basszus!
- Egy, kettő. - Máris kikészítesz.
- Kihúzzam? - Ne.
Állítólag, ha kihúzol egyet, 15 másik nő a helyére.
Lesz, ahogy lesz.
- Majd álmodban kihúzom. - Légyszi ne húzd ki!
- Ez a bölcsesség jele. - Nekem nincs.
- Még. - Egy sincs.
Örülj neki!
- Nem is lesz. - Oké.
- De ha lesz is, nem fogsz róla tudni. - Fogadjunk?
- Nem fogsz róla tudni. - Fogadhatnánk.
Szerinted milyen lesz a házasságunk?
Nem aggaszt a dolog. Te még nem éltél együtt senkivel.
- Nem. - Én már igen.
Úgyhogy ismerem a dörgést,
és nem mindig szexi, néha csak napi teendőkből áll a dolog.
Viszonylag rendszerető vagyok. Nem hagyom szét a…
- Tudom. - Hogyhogy tudod?
Tudtam, hogy én leszek a kupis.
Akkor te fogsz takarítani?
Láttam, hogy pakoltál be.
De most komolyan, amikor megemlítetted, én…
- Én igyekszem azért rendet tartani. - De zavarni fog, ha kupis leszek?
Attól függ, mennyire. Nem zavar, mindenki kupis,
viszont szerintem az undorító, ha például elől hagyod a kajádat.
- Az undi dolgokat nem bírom. - Nem, azért az már más kategória.
- Ja. - Ha kupis valaki…
Legyen egy kis sarkod!
Öt szettet is felpróbáltam, és most mind a földön hever.
Legalább betehetted volna a sarokba.
Oké. És ha a te sarkodba kerülne?
- Attól maradj távol! - Neked is van?
Ja. Jelenleg minden sarok az enyém a házban,
de majd szépen feloszthatjuk egymás között őket.
- Lesz külön mosdókagylód. - Jól van.
Nem köphetsz bele az én mosdókagylómba.
Majd úgy lesz, ahogy akarom. Az lesz, amit mondok.
- Szépen csillog a szemed a napfényben. - Kösz.
Úgy nézel rám, mint aki tudja, hogy révbe ért.
- Ez így van? - Persze.
- Nem is kérdés? - Nem.
Te is így érzel?
Tuti? Egész biztos?
Majd akkor derül ki, ha bemutatlak apámnak.
- Komolyan? - Le kell okéznia.
Hát legyen!
Basszus! Ez egy spa? Azt a rohadt!
- Jó napot! - Üdv!
Ez az első akupunktúrás kezelésük?
- Én már próbáltam. Te? - Én nem, de rám férne.
- De nagyon. - Rendben. Jöjjön!
- Oké. - Kezdheti ő?
Persze.
Nem jutott volna eszembe odamenni Stephenhez azzal,
hogy ő a legszexisebb pasi, és legszívesebben letépném róla a ruháit.
Mert ez nem igaz,
de számomra ő a legszexisebb, mert szerelmes vagyok belé.
Nála nincs is jobb pasi.
Beszúrhatok egyet?
- Persze. - Igen?
Készen állsz?
A popómba fogod szúrni? A farpofámba?
Szorítsa meg, majd nyomja bele!
Mehet, kicsim?
Tökéletes.
- Fájt? - Nem, egyáltalán nem, csak csikis volt.
Most jöhet egy ide is.
Jesszusom!
- A fejembe szúrod? - El fogsz tőle lazulni.
- Milyen érzés? - Egyensúlyba kerültem.
Örülök. Úgy látom, jobban vagy. És szexibb is lettél.
Bizony! Milyen mélyre kell szúrni a tűt?
Nem olyan mélyre. Az a kedvencem, ami kiáll a fejedből.
Úgy érzem magam, mint egy Szippancs. Emlékszel a mesére?
- Nem. - Egy cső volt a fejük tetején.
Nekem a tűről… az álló farkad jutott eszembe.
- De tényleg. - Ne már!
Elég jól áll a kapcsolatunk.
- Ez az utolsó? - Aha.
Ez könnyen kijött.
Minden szempontból.
- Hogy vagy? - Jól.
A gatyájában legalábbis biztosan áll valami.
Jó volt ma reggel felébredni?
Nagyon.
- Most először aludtunk együtt. - Nagyon jó volt.
- Minden jött magától, nem? - Igen.
Zökkenőmentes volt.
Nem akarod folyton rám vetni magad?
- De. - Jó.
Főleg, mivel a fejemből kiálló tű a farkamra emlékeztet téged.
Tényleg az jutott róla eszembe.
Egyből ismerősnek tűnt, ahogy beszúrtam.
Most láttam úgy tizenharmadszorra.
Férfi vagyok, úgyhogy már attól is áll, ha meglegyinti a szellő.
Állandóan feláll.
Sokszor megbökött.
Nagyon sokszor.
A hátamat, a lábamat, a… Ja.
A legnagyobb gondot mindig is a kommunikáció jelentette,
most mégis nagyon gördülékenyen megy.
Én eléggé aggódtam.
- Tényleg? - Hát persze.
- De miért? - Mert a nők gyorsan ki tudnak ábrándulni.
Izgultam, hogy…
nehogy kiábránduljak, de nem a külsőd miatt.
Persze, értem.
De ha egyszer kiábrándul az ember, nincs visszaút.
Ja.
És egy ártatlan dolog is kiválthatja.
- A férfiaknál ez nem megszokott. - A nőknél az.
Amikor az ágyban vagyunk, kurva szexinek tartasz engem?
Mi jár a fejedben?
Az, hogy nagyon…
Érezted a szépen kidolgozott hasizmomat, amin annyit dolgoztam?
Még szép, hogy éreztem. Nagyon szexi.
De az is szexi volt, hogy végre láthattalak,
megérinthettelek, és veled lehettem akkor is,
mikor nem volt rajtad smink.
- Amikor hajpántban voltál. - Ja.
Jó volt a természetes állapotodban látni, mert úgy is gyönyörű vagy.
- Tényleg? - Igen, tényleg.
Szerintem testileg is összeillünk.
- Igen. - Egyetértesz?
Igen, nagyon is.
Kurva hosszú ideig fogunk még élni.
Úgyhogy…
szeretném, ha továbbra is felállna a farkad.
- Mehetünk? - Mizu?
- Indulhatunk a medencés buliba? - Igen.
Alig várom, hogy találkozzak a srácokkal és a menyasszonyaikkal.
- A nőkkel. - Nagyon érdekes lesz.
Meg villogok egy kicsit a csajommal.
- Várod a ma estét? - Igen, nagyon.
- Kíváncsi vagy? - Aha. Hiányoztak a csajok.
- Amúgy elfoglalta mindkét mosdókagylót. - Igen.
- Nekem csak ennyi hely jutott. - Bocsesz.
- Szeretlek. Bocs. - Tessék?
- Hallottad. - Nem, nem hallottam. Mit mondtál?
Tessék?
Szeretlek, Tyler!
Jól van, inkább rákérdeztem.
Ez lesz a ma esti szerkó. Egy laza medencés bulit tartunk.
Ez nem oda való szett. Nem látszik, hogy egy pár vagyunk.
Egyáltalán nem.
Ruhamustra!
- Na nézzük! - Erről van szó!
- Baromi szexi vagy. - Köszönöm!
- Szerinted összeöltöztünk? - Igen.
Csoda szép vagy, legszívesebben felfalnálak.
Hogy mondják spanyolul, hogy „jól nézel ki”? Várj, tudom!
- Estas muy bien guapo. - Ja.
Nem biztos, de így jónak tűnik.
- A „guapo” jelentése „helyes”, nem? - De.
Na hadd lássam a szetted!
Azt a rohadt!
Íme, a vőlegényem, emberek.
Úristen!
Na mi a helyzet?
Csak én vagyok fürdőruhában. Ne szóljatok meg érte!
- Steve-O! - Úgy hiányoztál!
Csá, tesó! Jó látni.
- Szia! - Szia!
Ölelkezzünk!
Szia, Monica!
- Azta! Végre… - Ugye? Durva.
Nick D a kapszulában brutális alfa hím volt.
Mondtam is, hogy fogadni mernék, hogy kurva jól néz ki,
és hát…
ari.
Nagyon picike.
Hali!
- Steve! Nick! - Úgy hiányoztatok, csajok!
Gyere ide!
Hogy vagy, faszikám?
- Szia! Nick vagyok. - Nagyon örülök.
Én is.
Monica! Oké, így már váglak.
Úristen, de jól néznek ki együtt!
Odaszaladok!
- Szia! - Nicky D?
Basszus, most már álljatok le!
- Szia! Ramses vagyok. - Nagyon örülök. Sokat hallottam rólad.
Kíváncsi voltam Ramsre, mert Marissa jó barátnőm lett.
Állandóan róla beszélt.
Nagyon jó volt végre látni őt.
Akár ikrek is lehetnének, csakhogy egy szerelmespárról van szó!
Ott jön a haverom!
Itt az egész banda!
De szép vagy, Ashley!
- Szia! Nagyon örülök. - Stephen vagyok.
- Csá, tesó! - Úgy hiányoztál!
Te is nekem!
- Mizu? - Tesó!
Majd az esküvőn találkozunk.
Szia, kicsim!
Annyira hiányoztál!
G, bébi!
- Szia, Garrett! Marissa vagyok. - Szia, Marissa! Nagyon örülök.
Szerintetek is úgy néz ki, mint egy középosztálybeli Chris Evans?
Szia! Örülök, hogy látlak.
- Nem! - Látod? Senki más nem gondolja így.
Egy alsó középosztálybeli, de középosztálybeli Amerika Kapitány.
Jól néz ki, de nem hasonlít rá.
Durva, hogy végre tudok arcot kötni a nevekhez.
- Ugye? - Mit gondoltok?
Én full másra számítottam.
Koccintsunk az egybegyűltekre,
és azokra, akiknek ma vad szexben lesz részük!
Egészség!
- Mi már belevágtunk. - Igen, tudom.
Jól néztek ki.
Milyen volt a szex?
Virágnyelven meséld el, jó?
- Látom, hogy izzik köztetek a levegő. - Ja, nagyon.
- Tegnap nem aludtam valami sokat. - Értem.
- Szuperül érzem magam. - Mesélj!
Hát…
Mondanám, hogy meglep, de nem.
Nézzétek a végtagjait, a termetét! Arányos ám a teste.
Akkor minden jó?
Minden jó. Ti már csináltatok? Még nem?
- De. - Tudtam, hogy te szeretsz játszadozni.
Az összes lány szexelt már, Nick.
Komolyan? Hát…
Hidd el, tudom. Már mi is háromszor lefeküdtünk.
Dehogyis.
Szerinted hányszor…
Azt tudom, hogy Tyék lefeküdtek, és Marissáék is.
Ty és Ramses is szexelt.
- Mindenki. - Mindenki?
Mondjuk Garrettéket nem vágom. Megkérdezem Taylort.
- Mi még nem, mi? - Nem.
- Ja, értem. - Jönnek a felesek!
Mi lepett meg legjobban Nick D-ben?
Hogy szeret!
Hogy szeret?
Szerintem volt ennél nagyobb meglepetés is.
- Főnyeremény! - Még jól nézek ki?
Igen. Nagyon Z generációs a szetted.
- Mert az vagyok. - Igen! Örülj neki!
Na eddig milyen Nickkel? Megnézem a kajákat.
- Nem ciki? - Nem, jól érzem magam vele.
Ma már szart is, de nem volt fura. Viszont a szex…
Nem akar beszélni róla a producerekkel. Furán viselkedik, ha feljön a téma.
Ami rohadt fura, mivel a kapszulában egyáltalán nem…
Tudom!
Már lefeküdtünk.
- Értem. - De nem akar beszélni róla.
Én szívesen elmondanám, de tiszteletben tartom a kérését.
Jézusom, ma úgy felbosszantott!
- Nem vagyok féltékeny típus. - Aha.
Egy meghitt pillanat közben Nick kiszúrt pár kacsát,
és közölte, hogy felül az egyikre.
Mondom: „Ha felülsz rá, ki fogok belőled ábrándulni.
Nyugodtan menj, de nekem ez nem adja.”
Azt mondta, akkor is felül rá, aztán csatlakozott hozzá egy idősebb nő.
A nő kihívta egy versenyre, Nick meg belement.
Mondom: „Hát jó.” Aztán odaszóltam Nicknek,
erre elkezdi a nő: „A csajod egy féltékeny boszorka.”
Nick meg csak röhögött.
Nem vagyok féltékeny típus, de ezt azért nem kéne.
Tiszteltünk kell egymást, de ő akkor nem tisztelt.
Én kiakadtam volna.
- Most én vagyok a genyó? - Nem.
Tudom, és elkezdi Nick: „Te hordod a nadrágot a kapcsolatban.”
- Hát mondom, ez így van. - Tudtuk, hogy ez lesz.
Ilyen vagyok. Nick nagyon szerelmes belém.
- Jó, nagyon helyes. - Ja.
- Izzik köztünk a levegő. - Izzik, bizony.
- Hogy vagy? De tényleg. - Jól.
Minden jön magától.
Nem nyomaszt, hogy ennyi energiája van.
Nem érződik erőltetettnek.
Értem.
- Szia! - Szia!
Ragyogsz.
Látszik, hogy jól megdöntöttek.
- Megdöngettek. - Igen?
Rams tud ám döngetni, az tuti.
Vőlegények lettünk, tesó.
- Tyler! - Vége a bulinak.
- Veled mizu? - Szerelmes vagyok. Megnősülök.
Gondoltam, hogy Tyler lesz az első, aki kijelenti, hogy megnősül.
Lottóznunk kéne.
A kapszulából is vigyorogva jött ki, mert fülig szerelmes volt.
Ha tehetné, már holnap megnősülne.
Mondta, hogy meg sem áll az oltárig.
Még biztosabb lettem benne. Mikor tegnap este dumáltunk,
Ashley kijelentette, hogy össze fogunk házasodni.
- Mondom: „De tuti?” - Ez biztos jól esett.
Az apró gesztusait is úgy szeretem!
Már ő is mondogatja, hogy szeret. Ma elmentünk főzni, és random kimondta.
- Mondom: „Mondd csak még egyszer!” - Tuti elolvadtál!
Tegnap az ágyban egymást néztük, és elkezdi Taylor: „Szeretlek.”
Én meg…
- Ez ilyen. - Nagyon jó érzés.
- Megkönnyebbülsz. - Hatásszünetet tartottam.
Elkezdi: „Ajánlom, hogy te is kimondd!”
Ez úgy meg tud nyugtatni!
- Ezzel én is így vagyok. - Nagyon fasza.
Buenas noches!
- Jól megvagytok? - Nagyon.
Belezúgtál?
Nagyon!
Ja, mind szerelmesek vagyunk.
Vajon mindenki összeházasodik?
Lehetséges.
Mondtam Garrettnek, hogy még nincs kőbe vésve.
Már lefeküdtetek?
Még nem feküdtünk le.
- Ő az egyetlen. Már mindenki szexelt. - Klassz.
Szót se többet!
Nálatok mi a helyzet?
Nagyon jól megvagyunk. Annyira…
Nem ismerek nála rendesebb srácot.
Aha.
Annyira kedves, és…
Ha róla beszélsz, a szemed szinte…
- Felragyog. - Különleges ember.
Tudod, mi a durva? Már egy ideje agyalok ezen.
A legutóbbi kapcsolataimban rémálmok gyötörtek.
Álomban az oltár előtt álltam, és egyszerűen nem tudtam kimondani,
hogy a társam jobb emberré tesz engem.
Nagyon furcsának tartottam.
Stephen az első férfi, akit jobb embernek tartok magamnál.
- Olyan rendes! - Szeretném jobban megismerni.
Hogy vagy?
Nagyon jól.
Mint mondtad, össze kell szokni, hogy kiderüljön, ő-e az igazi.
- Ja. - Úgy érzem, ismerem Alexet.
Azon kapom magam, hogy hiába magyaráznék el neki ezt-azt, ő már tudja.
Tesó, akkor egy csónakban evezünk.
Feljött egy téma, amiről egy 15 perces kiselőadást tartottam,
több kérdésére is válaszoltam, amiket feltett, majd megszólalt:
„Ezt most komolyan gondolod, baszki?” És végül igaza lett.
Tesó, a hullámokat hallom?
- Boldogok és szerelmesek vagytok? - Tuti, hogy összeházasodunk.
Ezer százalék.
Kőbe van vésve.
Én már ma hozzámennék.
Szerintem konkrétan semmivel sem fogja elbaszni.
Én nem szoktam fogadni, de erre simán feltennék pénzt is.
Ez ritkán mondható el egy férfiról. Főleg egy fekete férfiról.
- Ja. - Tudod, mi a durva?
Mindenki összeillik a párjával.
Rams tökéletesen illik Marissához. Te és Tyler szimbiózisban vagytok.
- Nem, mi Tylerrel… - Monica és Stephen is…
Úgy tudom, Stephen 10%-ban fekete.
Az apja kongói, vagy valami ilyesmi.
Elhiszem, mert göndör a haja.
Elmesélte, mit mondtam a lánykéréskor?
„Annyira imádom, hogy éppenhogy fekete vagy!
Olyan büszke vagy rá, hogy egyötöd részt fekete vagy!”
- Tényleg büszke rá. - Igen, baromira.
- Mindig ezzel jön. - Nagyon büszke rá.
Szívem, a fiúk előtt ezt ne! Jesszusom!
Fel volt állítva néhány műanyagpóni a homokban, amire fel lehetett ülni.
Odamegyek, erre megszólal egy nő úgy 20 méterről,
hogy nyomhatnánk egy versenyt.
Felpattant a mellettem lévőre, és kábé öt métert versenyeztünk.
- Hatvanéves létére volt benne spiritusz. - Hogy mi?
Mi van?
Hogy mi van?
- Jézusom! - Aztán visszamentünk a szobába.
Hannah egy tíz pontból álló listát hagyott az éjjeliszekrényen.
- Ezen totál… - Ki írta a listát?
Hannah, tesó.
Tíz pontból állt.
- Csak úgy ott hagyta? - Aha.
- Tíz pontból állt? - Ilyesmiket írt: „Túlságosan érzelmes?”
„Elég érett?” „Szívét-lelkét beleteszi a kísérletbe?”
- Oda is adta? - Csak elől hagyta.
És még mi volt azon a szaron?
Ilyesmi, hogy: „Önbizalom kontra beképzeltség.”
Egy csomó melléknév.
- Amik nem tetszettek neki. - A szituációval kapcsolatban.
Miért nem beszélte meg inkább velem? Annyira jelentéktelen volt az egész.
Csak felpattantam arra a lóra,
és egy idősebb nő versenyezni akart velem,
de Hannah totál kiakadt ettől.
Szerintem ez csak ráerősített arra, amin már amúgy is rágódott.
- Ennyi kétséget ez nem hozhatott fel. - Igen, ezen már egy ideje agyalhat.
Annyira jelentéktelen volt, hogy nem is tudtam hová tenni.
Teljesen váratlanul ért.
Erre meglátok egy tíz pontból álló listát a kétségeiről.
Mondom: „Mi a faszom ez?”
- Ez nem egy pont, hanem tíz. - Ja.
„Elég érett?” Ezzel meg mi a faszomra céloz?
„Elszánt?” Ezek a kérdések…
Baromi durva volt.
Sajnálom, hogy ilyen gáz a helyzet.
Hét éve volt utoljára párkapcsolata.
És téged ezt aggaszt a legjobban?
- Aha, mert a férfiak szeretnek hitegetni. - Ja.
- Vajon ők is hitegetnek? - Értem.
- Vita volt már? - Nem.
Eddig nem volt semmi gond. Jól megvagyunk.
- Erre vágyik az ember. - Mondtam neki, hogy gyűlölök vitatkozni.
Nem bírom a veszekedéseket.
- Szerintem tiszteletben tartja. - Mennyi idős is?
Harminckettő. Egy hónappal idősebb nálam.
- Az tökéletes. - Én kerülöm a kattantakat.
- Az éretlen nőket. - Ja, mivel felnőtt férfi vagyok.
Vágod.
Nem hiányzik a feszkó.
Nem ám.
- Szívtipró Nick. - Ja, tesó.
- Úgy szeretem Hannah-t! Jól vagy? - Aha.
Nézzétek Marissát! Miért nem hagyja levegőhöz jutni?
Marissa!
- Igen? - Hé, csajszi!
- Ne aggódjatok érte! - Ezer éve nem láttunk!
Bocs, de visszamegyek a csajokhoz.
Csajos csaj vagyok.
Nagyon hiányoztál.
- Jól nézek ki? - Aha, kurva szexi vagy.
Menj már a picsába!
- Tényleg? - Igen.
Pedig belém álltál, hogy nincs beach body-m.
Igen, de így akartam flörtölni, érted?
Aha, de azért kicsit haragudtál is.
- Miről beszélgettetek? - Semmiről.
Csak dumáltunk.
Felvázolták a csajok, hogy kinek milyen volt a szex…
és hogy mennyire vágynak rá.
- Csak a szexről beszéltetek? - Aha.
Legurul néhány ital, és máris a szex a téma?
Nem, csak mindannyiunknál központi kérdés a szex.
Tehát mindenki szexelt.
Kivéve mi, igaz?
Ja, kivéve mi, de nem baj.
- Ja. - Ezt megtartjuk…
Tudom, hogy megbeszéltük, de nyugodtan elmondhatod.
Már nem érdekel.
Nem kell kétszer mondanod.
Csak hülyéskedek.
Miért nem ülsz oda a csajokhoz?
Menjünk! Hadd kérdezzenek ki!
Alig várom, hogy kihallgassuk!
Nicky D!
Beülök egy kicsit a csajszik közé.
Ez a legmenőbb társaság.
Mr. Szívtipró!
- Jöhetnek a kérdések. - Várj!
Hogy csillognak azok a gyémántok!
Van nálunk lámpa!
- Ez az, Nicky D! - Jézusom!
Csak úgy ragyog!
Jó volt?
Miért vigyorogtok? Miért vagytok zavarban? Talán Nicky D miatt?
- Tisztelni kell a nőket, rémlik, Nick? - De hát…
Jöhet a zseblámpa!
Atyavilág!
Elpoénkodjuk. Én komoly kérdéseket várok.
Alex legalább összeszedett.
De tőlünk várod, hogy kérdezzünk, Alex.
- Mert nekem nincs kérdésem. - Marha viccesek vagytok.
- Mi az ítélet? - Szerelmes vagyok.
- Kösz, hogy ránk szántad az időt. - Én köszönöm.
- Bevetted! - Hölgyeim és uraim: Nicky D!
Köszöntsük a színpadon Stephent!
Stephen!
- Ma este nem lesz akció. - Kinek?
- Szerintem neked nem lesz. - Nem tudom, kire céloz.
Tuti nem rám céloztál.
- Szia, Stephen! - Mi újság?
- Milyen Miss Universe-zel járni? - Igen!
Atyavilág!
Szinte méltatlannak érzem magam.
Monica mellett úszom a boldogságban.
Van olyan barátotok, akivel egy éve beszéltetek utoljára,
mégis olyan, mintha tegnap váltatok volna el?
- Aha. - Pontosan olyan érzés.
- Jaj, de helyes vagy! - Ne már!
De komolyan mondom.
Szeretlek.
- Tudjátok, milyen ez az ismerős érzés. - Szerintem te egy őszinte ember vagy.
És kurvára rendben vagy.
Csak hagynod kell, hogy melletted megélhesse magát.
Mellettem megélheti és kiélheti magát.
Na ezt már szeretjük! De jó!
- Jesszus! Hű, de beindultam! - Szexi lány.
- Szeretlek titeket. - A szerelmetekre!
Ez a beszéd!
- Kösz, hogy ideültél! - Kösz a szolgálatot!
- Köszönöm. - Szuper voltál, kicsim!
- Ki a következő? - Ki következik?
Ramses, Tim vagy Tyler?
Egyikőtök álljon fel!
Akarsz ma este szexelni?
Igen!
Tartsatok ki, srácok!
Tartsatok ki!
- Mindketten jöttünk. - Jó.
Elmehetnénk egy szvingerklubba.
- Ne! - Én kihagyom.
Jól van.
Baromi jól nézel ki.
- Kösz, kicsim. - Szeretlek.
Te jó ég, Rams!
- Úgy szeretem őt! Romantikus pár vagyunk. - Na jól van, Tyler.
- Mondd csak! - Tyler.
Az út során mikor érezted magad a legjobban Ashley-vel?
Ma elmentünk főzni, az szuper volt.
- Mindig jó vele lenni. - Oké.
Ha látnátok a dinamikánkat… Csillagos ötös.
Páratlan, igen. Nagyon szeretjük egymást.
Mit szeretsz a legjobban Ashley-ben?
Hogy biztonságban érzem magam mellette.
- Ne már! - Ezt ő is tudja.
- Állandóan őt bámulom, mert tökéletes. - Atyavilág!
Jézusom!
Gyönyörű szép nő.
És összeházasodunk.
- Még szép! - Ő is tudja, hogy ez már biztos.
Együtt leszünk.
Oké, Rams.
Mit szeretsz a legjobban Marissában?
Azt, hogy mennyire könnyű mellette sebezhetőnek mutatkoznom.
Mindig meg tudtam nyílni előtte.
Nagyon gondoskodó és kedves lány.
- Erről van szó! - És…
- Olyan édes! - Igen.
Nagyon szeretem, hogy úgy igazán, szeretetteljesen gondoskodik rólam.
- Micsoda férfiak! - Basszus!
Szuper válasz.
Árad belőled az életkedv, a pozitivitás, és nem kertelsz.
Én magamba szívom mások energiáját. Megmártózom benne.
- Uramisten! - Nem csak abban mártózol meg.
Sok mindenben meg szoktam mártózni.
Koccintsunk a csodás házasságokra!
Úgy örülök nektek!
- Szeretlek titeket. - Én is.
- Leülhetek? - Csak tessék!
Na nézzük!
Mit szeretsz a legjobban Alexben?
Azt, hogy nem fél.
Mitől?
Ennyi.
- Ő tudja. - De mi nem, és kihallgatáson vagy.
- Szeretek Alexszel lenni. - Igen?
Tudja jól, hogy mondani fogom majd a magamét, és ő is a magáét.
Ha erőltetnék valamit, nem fél majd ellenállni.
Nagyon örülök nektek. Te egy jó ember vagy.
Alex pedig egy rohadt jó nő.
- Szeretlek! - Én is téged, Marissa.
- Olyan kis szép vagy! - Te is.
Alexnek szuper a családja.
Alig várom, hogy megismerjem az apukáját.
- Koccintsunk a szerelmetekre! - Ennyi?
- Igen, nagyon jó válaszokat adtál. - Rohadt könnyű volt.
- Ennél nehezebb feladatokhoz van szokva. - Ja.
Ha jó ember vagy, simán átmész.
- Azt hittem, jobban belém álltok. - Köszi!
Szerintem tökéletes a dinamikátok.
Egyetértek.
Mindketten domináns típusok vagytok, ami nagyon jó.
Nem lesz határátlépés.
- Igen. Nagy mázlija van velem. - Igen, mert…
És hogy a családod részévé válhat.
Aranyos csaj vagy.
Az apukámra emlékeztet.
- Tényleg? - Nagyon durva.
Na, én pont apám ellentétét keresem.
Szeretlek, apa, de…
Amikor beléptem a szobába, és megláttam a tízpontos listádat,
azt hittem, azon nyomban szakítasz velem.
- Nem fogok szakítani, de… - Teljesen…
De megérted, hogy miért borultam úgy ki?
Ja, de te is megérted az én nézőpontomat?
- Igen. - Mert nem jelentett semmit.
Biztos vagyok a kapcsolatunkban, de néha kiakaszt a viselkedésed.
- Tisztelnünk kell egymást. - Én miért ne tisztelnélek?
Az a nő beszólt nekem, te pedig csak röhögtél rajta.
Tudod, milyen rosszul esett?
Pedig kár volt féltékenykedned.
Annyira jelentéktelen volt az egész!
Ennek ellenére mégis…
összeírtál egy nyolc pontból álló listát, én meg beparáztam.
Ennyi dologban bizonytalan vagy?
Nem! Az van, hogy én mindig így szoktam.
Szeretlek. Még sosem éreztem így senki más iránt.
Én sem, ezért vagyunk itt.
De azért ijesztő.
Nagyon nagyra tartalak.
Csodállak téged.
Számomra a bizalom és a tisztelet nagyon fontos dolog.
Rosszul esik, hogy szerinted tiszteletlen voltam, mert nem jelentett semmit.
Neked nem, viszont…
- Én így érzek. Nem ellened irányult. - De az én érzéseimet is fogadd el!
Ezért kell a helyedbe képzelnem magam.
Megértem az álláspontodat, de fordítva is legyen így!
Őszinte emberek vagyunk, ezt szeretem úgy bennünk.
Te vagy a biztonsági hálóm.
Melletted akár bunkó is lehetek. Kurvára szeretlek.
Jó.
Mindig te jársz a fejemben, csak te érdekelsz.
- Tényleg? - Persze.
- Mi is volt az utolsó pont? - „Álomvilágban él.”
- Aha.
Szerinted álomvilágban élek?
Egészségünkre!
Hazaértünk!
Jaj, van kaja! Bele is harapok.
Olyan jó volt látni a többieket!
Nyami!
Dőljünk le! Minden pletyire kíváncsi vagyok.
Szerinted inkább kezdd te! Kérdezz csak!
- Oké. - Jól van.
Összeházasodunk. Mi ketten összeházasodunk.
- Igen. Ez már biztos. - Mi leszünk Prashadék.
Bizony.
- Tyler és Ashley. - Ashley. Igen.
Szerintem Tylerék és mi ketten vagyunk…
- Egy szinten. - Nagyon hasonlóban vagyunk.
- Igen. - És…
Beszéltem Tylerrel, és biztos benne, hogy meg fog nősülni.
- Igen! - Azt mondta, tuti elveszi a csajt.
- Nagyon helyes! - Baromira rajta van a témán.
Én is el akarlak venni téged.
- Szerintem ezt mindenki érzi rajtunk. - Mindenkinek feltűnt.
- Én Monicáékban is biztos vagyok. - Oké. Tényleg?
- Igen. - Oké.
Mi ketten.
- Mi ketten, meg Ashley és Tyler. - Ashley és Tyler.
- Garrett és Taylor. - Komolyan?
- Tuti. Tim és Alex 80%. - Tim és Alex.
75% esélyt adnék…
- Nicknek és Hannah-nak. - Ezzel egyetértek.
De még rengeteg időnk van, és változhatnak az emberek…
Te amo!
Tessék?
Te amo.
Én is szeretlek.
- Szeretlek. - Én is téged.
- Sokszor mondom, de tényleg így van. - Én is szeretlek.
Atyagatya!
- Rohadt jól éreztem magam. - Ja, szuper volt.
- Olyan jól esett! - Én is jól éreztem magam.
- Kérsz vizet? - Igen.
Idehoznád a Stephen-takarómat?
- Aha. - Légyszi!
Köszike.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Úgy várom már, hogy megehessem!
Azért a biztonság kedvéért megnézem,
hogy megfelelő-e a hőmérséklet idebent.
24 fokra van állítva, úgyhogy…
Köszönöm. Na halljuk, mit gondolsz?
Szuper volt látni, ahogy ti, csajok, támogatjátok egymást.
Nagyon jól esett, hogy elfogadtak, mint párodat.
Azt gondoltam…
- „Köszönöm, mert úgy szeretem Monicát!” - Édesek voltak.
- Jó volt. - Igen.
Imádtak téged, bár nem meglepő, mert rohadt jó arc vagy.
Nagyon közvetlen voltál velük.
Mondjak szépeket a csajról, akibe fülig szerelmes vagyok? Oké.
- Édes voltál. - Gyerekjáték volt.
És annak is nagyon örültem, hogy az én barátaim is elfogadtak téged.
Az első naptól kezdve te voltál az első listámon.
Mondtam is nekik, hogy Monica mindig öt lépéssel előre tervez.
Vagy tíz lépéssel előre.
Te tudod jól, hogy nem tétlenkedhetünk, ha a jövőnkről van szó,
én pedig ezzel szemben nagyon a pillanatban élek.
Nagyon jól kiegészítjük egymást, mert majd te leszel az, aki leül,
és kidolgozza a terveket.
„Nem akarod eladni a lakásodat? Nem akarod kiadni? Ennek ezek a lépései.”
Olyan részletesen felvázolsz majd mindent,
ami nekem eszembe sem jutna.
Viszont én meg könnyebben mondom azt, hogy ne rohanjunk ennyire előre,
és ne aggódjunk ennyit a jövőn vagy bármin,
hanem éljük meg a pillanatot.
Ez a kettő tökéletesen kiegészíti egymást.
Úgy vártam már, hogy találkozzak a többiekkel, mivel…
Kicsim, halálosan szeretlek. Odáig vagyok érted.
- Megint túl sokat dumálok? - Közbe sem tudok szólni.
- Ne haragudj! - Odáig vagyok érted, de jézusom!
Inkább beveszem ezt a számba.
Ez nagyon nehéz nekem.
- Megértem. - Igyekszem…
Érdekel, hogy mit akarsz mondani, de néha én is…
Igazad van.
Ugyan már!
Igazad van.
Nekem is szóhoz kell tudnom jutni, de tényleg.
Vicces, de ugyanakkor meg kezd komollyá válni a dolog.
Megértem.
Szerettem volna beszélni veled Alexről és Timről.
Valami nem stimmelt velük.
Neked nem tűnt fel?
- Tim néha… - Milyen?
Nem tudom, úgy éreztem, valami nem okés köztük.
Az este vége felé éreztem ezt, de nem tudom.
Nekem nem tűnt fel.
Láttam őket, de messzebb, a másik oldalon ültek.
Hozzád közelebb voltak.
Hulla fáradt vagyok.
- Szeretlek. - Én is téged.
Mehetünk?
Na akkor induljunk!
Ez fáj!
Köszönöm.
Szerelmem!
Jól van.
Kicsim, idehoznád a papucsomat?
Valamelyik kék lapos talpút.
- Parancsolj! - Köszönöm.
Az van, hogy…
Jesszusom!
- Jól éreztem magam veled. - Igen?
Aha.
- Szeretlek. - Én is téged.
Lehet, a kukában van.
Jézusom!
A kukában van, mi?
Ja.
Ezek már nyomasztottak egy ideje, mi?
- Megvan. - Akkor átbeszéljük a pontokat?
Nem az összeset, csak egy részét. Na jó.
Akkor felolvasom.
- Én írtam a listát. - Jézusom! Oké. Baszki!
A tettek árulják el a legtöbbet.
- Ja. - Ezt meg tudod érteni?
- Igen, de ez mindkettőnkre érvényes. - Pontosan.
A tettek árulják el a legtöbbet. Én mindig betartom a szavam.
- Remélem, te is. Tisztelned kell. - Hogyne.
Ott van a szociális érzékenység. Észre szoktad venni magad?
Ha mondjuk valaki beszól nekem,
akkor miért röhögsz rajta, és miért fogdosod a másikat?
Az gáz, ha egy olyan random nővel lógsz, aki féltékenynek nevez engem.
- Azt ő mondta, nem én. - De röhögtél rajta és fogdostad.
Dehogy fogdostam!
Úgy éreztem, nem tisztelsz.
Állítólag szeretsz és fontos vagyok neked, nem?
Mégis egy random nővel rajtam röhögtél.
- Képzeld el fordítva! - Jó.
Szóba elegyedek egy idősebb palival.
Jót dumálunk, majd megkérsz, hogy menjek oda hozzád,
erre a pasi rád mutat: „Nézd már! Féltékeny a pasid.”
- Aha. - Én meg…
Te is kurvára kiakadnál.
Összeházasodunk, érted?
Jegyben járunk és összeházasodunk.
Vannak aggályaim, és ezeket át kell beszélnünk,
hogy biztosan oltár elé állhassunk.
Biztosra akarok menni.
Egyetértek.
Nem csak én élek álomvilágban.
- Szia! - Jó reggelt!
Gyere csak!
- Hogy vagy? - Jól, és te?
- Jól.
Leülnél?
- Leülnél? - Aha. Kint üljünk le?
- A kanapé is jó lesz. - Jól van.
Jól van.
Szóval, tudomásom szerint úgy jöttünk el a buliból,
hogy minden rendben van.
- Igen. - De aztán hirtelen valami megváltozott.
Megkérdeztem, mi a baj, de nem nagyon válaszoltál.
Csak arra vágytam, hogy visszajöjjek a szobába,
lezuhanyozzak és lefeküdjek.
Nem a jelenléteddel volt bajom.
Csak honvágyam van, ennyi.
Jobban el kellett volna magyaráznom,
de akkor nem volt kedvem beszélni róla.
Azt meg tudjuk, hogy utána mi történt…
Szeretnék bocsánatot kérni, ha az jött le, hogy mérges vagyok,
de úgy éreztem, nem akarsz velem lenni,
és hogy nem akarsz meghallgatni.
Egy mondatot sem tudtam befejezni.
Úgy éreztem, hogy nem tisztelsz.
Szerintem azzal vetettem el a sulykot, hogy befogtam a szádat.
Bizonyos értelemben meg akartam mondani, hogy mit csinálj,
pedig csak azt akartam, hogy lehiggadj.
- Ez a második napunk itt. - Tudom.
Én nem szoktam így veszekedni senkivel.
Igyekeztem a lehető leghiggadtabb maradni,
de mégis folyamatosan azzal jöttél, hogy önbizalom-hiányos vagyok.
- Nem hagytál szóhoz jutni. - Ilyet nem mondtam.
Szerinted az önbizalomhiány beszélt belőlem.
Annyit mondtam, hogy nekem vannak kétségeim.
Nem, azt mondtad, hogy én…
Hogy az önbizalomhiány beszélt belőlem.
Ezt azért mondtam, mert szerinted veled volt bajom.
Ekkor már nem is hagytál szóhoz jutni,
nem beszélhettem.
Igen, néha a szavadba vágtam.
Azt hitted, tudod, hogy mit érzek,
és hogy mi jár a fejemben,
és ez borzasztóan irritált, mivel nem tudtam, hogyan kommunikáljak veled.
Erre rám förmedtél, hogy mondjam már.
Annyira megalázó volt!
Bocsánatot kérek a történtekért,
de vagy beszél az ember, vagy figyel.
Mivel mindig félbeszakítottál, megkértelek, hogy akkor beszélj előbb te.
Nem bunkóságból mondtam.
Nem fogok úgy tenni,
mintha kóser lett volna az, amit mondtál.
Pont ez a gond.
Nem ugyanazt értjük tiszteletlen viselkedés alatt.
Ez igaz.
Szerinted nem sértettél még a mondataiddal vagy a tetteiddel,
viszont én tiszteletlennek tartottam,
és ezért fajult el az egész, és ezért lettem egyre idegesebb.
Úgy éreztem, képtelen vagyok beszélni veled.
Mielőtt elmentem, szóltam, hogy úgy érzem, nem hallgatsz meg.
Az én szeretetnyelvem egymás meghallgatása,
és úgy érzem, te nem hallottad meg, amit mondani próbáltam.
Megértem, hogy rosszul esett. Nem tudom, mit mondhatnék még…
hogy túllépj ezen, de bocsánatot kérek.
Ha legközelebb is úgy érzem, hogy nem akarok beszélgetni,
akkor szólni fogok, és nem zárlak ki egyből.
Már mondtam: ha kihátrálok egy vitából, azt azért teszem, mert tisztellek.
Többször is megpróbáltam kihátrálni.
De neked az sem tetszett, amikor kihátráltam belőle.
Ha időre van szükségem, akkor adj időt!
Adok, de elmentél. Azt hittem, nem jössz vissza,
mert összepakoltad a cuccaidat, és leléptél.
Ebből nem az jött le, hogy időt kérsz, hanem hogy nem fogsz visszajönni.
Mert átléptél egy határt.
Bizonyos határaimat nem lépheted át.
A tegnapi incidens nem volt okés.
Sok mindent mondtál, mégpedig nagyon erőszakos stílusban.
Nem hagyom…
hogy a személyemre vagy a személyiségemre tegyél utalásokat.
És azt sem fogom hagyni…
hogy jelzőket aggass rám.
Ez a problémám.
Nagyon igyekszem, hogy minden tettemet csakis a szeretet hassa át.
Szeretlek. Gyűrűt húztam az ujjadra,
de egy bizonyos ponton túl saját magamat is tisztelnem kell.
Igyekszem kitalálni, hogyan tudok ezen túljutni,
hogy megint…
a feleségemként és a gyerekeim anyjaként tudjak rád tekinteni.
Akkor most mi van velünk?
Nem tudom.
Gyere ide!
Közelebb!
Inkább nem.
Jól van.
Ma sem akarsz velem aludni?
Nem tudom. Erre most nem tudok válaszolni.
Jó.
De azt azért elmondom, hogy most úgy jöttem ide,
hogy valószínűleg ez lesz az utolsó beszélgetésünk.
Szeretném, ha visszajönnél.
Ne haragudj!
Nagyon szeretlek.
Meg tudjuk oldani.
A KÖVETKEZŐ EPIZÓDOKBAN…
Jó páros és csapat vagyunk. Sosem hagynám el.
Nagyon helyes.
Te jó ég!
Veled tökéletes az élet.
Kompromisszumkész vagyok. A fő, hogy Hannah jól érezze magát.
Vigyázni fogok rá.
- Feleségül fogom venni. - Egyszer csak bekopogtat a valóság.
Még nem ismerjük eléggé ahhoz, hogy megállapítsuk, Garrett jó ember-e.
Ti vagytok a családom.
Ha nektek nem szimpatikus, akkor nem akarok együtt lenni vele.
Engem nem érdekel a pénze.
Ha megbántod, levágom a töködet.
Szerelmes vagyok beléd, csak túl sok ez az egész nekem.
De tényleg.
Nagyon igyekszem, hogy megértselek és együttműködjek veled,
mert megmondtam, hogy végigviszem a kísérletet.
Ennyire még sosem szerettem senkit.
Szobára!
Úgy érzem, semmi sem választhat el bennünket.
- Ilyennek képzeltél el? - Gondoltam, hogy szép leszel.
Nem zavar, hogy ezt mondod.
- Eljegyeztél volna? - Igen.
Nem akarom, hogy megbántsd. Ez egy életre szóló döntés.
Nem akarom, hogy szenvedjen.
Durva, ha az ember egy bizonytalan srácba szeret bele.
Rohadt szar döntést hoztam.
Ezt nem akarom elhinni!
Szerintem nagyon rendes ember vagy.
- Engem dicsértetek? - Felnőtt emberek vagyunk…
Valóban? Mindenre én tanítottalak meg. Én faragtam férfit belőled.
- Rám írt a volt barátnőm. - Visszaírtál neki?
- Hát ezt nem hiszem el! - Amúgy nincs jelentősége.
Tökéletes pasinak állította be magát.
Ideje eldönteni, hogy a szerelem valóban vak-e.
Te el vagy köteleződve, viszont a lány szerinted kételkedik.
Mi a baj?
Ahogy kimondom…
A feliratot fordította: Kajner Kata