-Як ми сьогодні почуваємося? -Я — дуже добре.
-Добре. -А ти як почуваєшся?
Я почуваюся добре.
-Ми, звісно, майже не спали. -Це правда.
Усе було, як ти очікував?
Краще, ніж я очікував, чесно. Я…
Краще, ніж він очікував!
Я закохана!
Ти така мила!
АЛЕКС ТА ТІМ
Доброго ранку.
Не ховайся.
-Ти щойно хропіла. -Замовкни!
Господи!
-Нам неймовірно спалося разом. -Дуже комфортно.
Я так і сказала, коли ми лягли: «На диво комфортно».
Так просто. Я такий: «Чорт, наче так і мало бути».
Я б спала з тобою до кінця своїх днів.
Так і буде.
Я гарна без макіяжу?
Якщо чесно, я навіть не помітив.
-А я гарний без макіяжу? -Дуже гарний.
Я тебе кохаю.
І я тебе.
Минула ніч пройшла дуже добре.
Ідеальна перша ніч із моєю нареченою.
Було дуже дивно. Ґарретт кричить уві сні…
Це від сильного хвилювання.
Нам знадобиться більше скотчу.
ЛЮБОВ СЛІПА
Мені здається, що пляжі роблять мене щасливою.
-Навіюють ностальгію. -Так.
-Наче я вдома. -На мене теж. Ти займаєшся серфінгом?
-Займаюся. -Ще б пак. Дівчинка з Каліфорнії.
Дівчинка з Каліфорнії.
У дитинстві батьки возили нас у Мертл-Біч.
Щось мені підказує, що всі наші відпустки ми проводитимемо на пляжах.
Це не обов'язково.
Бачити тебе й бути з тобою протягом минулої доби — це… наче уві сні.
І ми так добре доповнюємо одне одного у фізичному плані.
Як таке в біса можливо?
Як це працює? Як так сталося?
-Ми б ніколи не зустрілися. -Не заговорили б одне з одним.
Я б наткнувся на тебе біля Капітолію.
-Гаразд. -Типу, хто ця ділова цяця…
Типу: «Вона надто крута для мене.
Мені до неї далеко».
Плебей із Фредеріксбурга у Вірджинії.
Ти розумієш мене краще, ніж я сподівався.
І це прекрасно.
Я не боявся робити наступний крок із тобою, і це круто.
Які перешкоди нам не трапилися б, ми зможемо їх подолати.
Я дуже хочу долати життєві труднощі разом із тобою.
-Що смішного? -Я тебе кохаю.
І я тебе.
Так. Я обожнювала наші розмови в кімнатах, бо вони розкрили твоє вміння спілкуватися.
Але в реальному світі слова треба підкріплювати діями.
Розумію.
Бо жінки чують багато слів але мені потрібно багато дій.
Я не та людина, яку ти шукаєш, якщо ти думаєш,
що я просто сліпо довірюся всьому цьому.
І це все дуже складно.
-Це складно. -Так.
Усе влаштовано так, щоб ми відчували тиск,
і ми реагуватимемо на нього по-різному.
Як це, на твою думку, виглядатиме?
Є речі, які нам доведеться обговорити, коли ми повернемося у Вашингтон.
У цьому я згоден.
У нас є проблеми, які треба вирішити.
Які проблеми?
Нам треба підлаштувати одне під одного два дуже добре влаштовані,
організовані, активні життя
двох дуже амбітних, агресивних людей.
-І ми… -Я агресивна?
-У професійному плані. -Гаразд.
Я вже не можу дочекатися нашого весілля.
Наскільки ми готові йти на компроміс одне з одним?
І чи воно того варте? Ми знаємо, що кохаємо одне одного.
Знаємо, що між нами існує сильна пристрасть, та чи достатньо цього?
Зараз
я можу сказати, що я на всі сто відчуваю, що так, я хочу і я готовий…
змінити своє життя заради тебе.
Нам так пощастило, правда?
Я тебе кохаю.
І я тебе.
-Ходімо плавати. -Хочеш поплавати на серфі?
Звучить мегавесело. Чому б і ні.
-Ходімо. -Я не проти.
Я вже йду, крихітко.
Пливи сюди.
Ти чудово виглядаєш на серфі. Так органічно, а я…
Зможеш стати в таку позу?
А щоб мені!
Це поза… От чорт!
Ти ще поговори мені!
Так, любий! Так!
А ця як називається?
Чатуранґа.
А таку фігню — зможеш?
Один, два, ча-ча-ча.
Отже, нам точно не завадять уроки танців.
Перед весіллям. Щоб ми правильно виконували пасітос.
На перший танець у нас може бути не вальс, а сальса.
-Сальса меренґа. -Бачата.
-Меренґа бачата — простіша. -Так було б краще.
У цьому танці вестимеш ти? Гаразд. Так.
Треба вже вгамуватися з домінуванням у танцях.
А мені так важко.
Я веду, а деякі хлопці такі: «Заспокойся».
-«Дай мені повести». -Так.
Я зрозумів.
-Дякую. -Так.
Ми дуже весело провели минулу ніч.
Це правда.
І, звісно, між нами чудесний фізичний зв'язок.
-І це просто щось. -З кожним разом тільки краще.
-Я вважаю нас гарною парою. -Я теж.
-Ми побачимося з рештою пар. -Це буде круто.
Цікаво побачити, як у них справи, як вони ладнають
і як минула їхня перша ніч.
-Тобто… -Так! Мені теж цікаво!
«Як минула перша ніч?» Думаєш, інші хочуть побачитися з нами?
Мені здається, що так.
У між нами не просто існує суперглибокий зв'язок,
мені здається, ми також і гарно виглядаємо разом.
Вони відчують наше кохання, типу: «Вона запала на нього».
-До нестями. -Ще б пак!
-Ми пристрасні й ексцентричні. -Ми… Так?
Гаразд, макарон…
Так. Ідеальний.
Виглядає чудово.
Це буде бомба.
-Ще й яка. Макарон. -Так.
Він його перевернув.
Я кохаю Тайлера.
Як я вже казала йому вчора, навіть якби він не належав до мого типажу,
я б однаково постаралася все налагодити, але…
гарна зовнішність — це плюс.
Просто кажу, як є.
Смачного.
Це бомба.
Що б ми з тобою не робили, я відчуваю, що це буде весело.
-Добавки? -Так. Дякую.
Тож чим би ми не займалися — я згоден на все.
-Кохаю тебе. Ти милий. -Я не почув першого речення.
Усе ти почув.
-Я тебе не чую. -Я тебе кохаю.
-Ти мене кохаєш? -Так.
Я теж тебе кохаю.
-Справді. -Правда, здуріти можна?
Що разу, як ти щось кажеш, я думаю: «Боже, цей мужчина!»
Так і до діток недалеко!
Я не проти.
Я радий бути з тобою в цей період у твоєму житті.
Вдалий період, щоб зустріти мене.
-Наче сам Бог велів. І для мене теж. -І не кажи.
Раніше ти б зненавиділа мене. «А ти гарненька. Підемо на побачення?»
Готуйся. Дехто казатиме тобі: «Він не такий хороший, як здається».
Типу: «Я не був добрим до вас. Ви на це не заслуговували».
Хай кажуть, я не слухатиму.
Я впевнений, що мені також казатимуть…
-Не казатимуть. Лише хороші речі. -Гаразд.
Ніколи не знаєш, хто нагадає про себе.
Мене можуть назвати божевільною. Та це нічого.
Хто ж не божевільний?
-Я знаю, яка ти. -Так.
І що б мені не казали про тебе, я…
«Ви, бляха, й наполовину не знаєте її так, як я».
-Я хочу вберегти це. -Так.
І я не хочу, щоб на це впливало життя, робота, гроші чи ще щось.
-Щоб це змінилося. -Ніщо — рідні, друзі, бляха.
Чиясь думка. Навіть моєї мами.
Я до смерті люблю свою маму. Ми такі. Вона моя найкраща подруга.
Та навіть якщо вона скаже: «Не думаю, що…»
Я скажу: «Мамо, я люблю тебе».
-«Заспокойся, сядь і замовкни». -Гаразд.
«Або порадій за мене, або не приходь». Ось що я відчуваю.
-Я настільки впевнена в цьому, що… -Буде цікаво.
Апетитно. Хочеш, щоб я перша?
Так.
Треба підсунутися.
Ще?
-Ось, вибери капелюх. -Цей має амулет.
Цей гарний.
Ні, прошу, не купуй його.
Та годі. Він гарний. Що з ним не так? Хороший капелюх від сонця.
Тут десь є дзеркало?
Здається, я хочу цей. Це він. Він припав мені до душі.
-А мені геть не припав. -І добре.
Я радий.
-Мені подобається цей капелюх. -Жартуєш.
-Ти серйозно? -Він мені подобається.
З такими широкими крисами!
Так, але вони прямі. Не висять.
-Ні! -І я не почуваюся фермером.
Почуваюся підкорювачем.
І що це ти підкорюєш?
Пляжі Кабо.
-Як тобі ця кукурудза? -Смачно.
-Їсти кукурудзу гарно — неможливо. -Точно не на вулиці.
Але тобі вдається.
І крапка. Завжди. Щоразу. Не забувай про це.
То як тобі бути зі мною по-справжньому,
а не витріщатися на стіну й думати-гадати, хто за нею?
У тебе жахливий смак в одязі.
Добре. Чому ти так не любиш мій стиль? Що мій стиль тобі такого зробив?
Я в захваті від нього. Просто люблю діймати тебе.
Я знайду свій капелюх. Він десь там, чекає на мене.
І я буду в захваті від нього. І ти теж.
-То буде ідеальний капелюх. -Чудово, що ти такий оптиміст.
-Я невиправний оптиміст. -Але…
-Ти будеш у захваті, бо я буду в захваті. -Добре.
Інакше й бути не може.
-У тебе сиве волосся в бороді. -Так, одна волосина.
-Дві. -Дві? От чорт!
-Одна, дві. -Не лякай мене.
-Висмикнути їх? -Ні.
Кажуть, що якщо висмикнути одну, ще 15 прийде попрощатися з нею.
Хай буде, що буде.
-Я повисмикую їх, коли ти спатимеш. -Не займай їх.
-Вони — моя мудрість. -Мудрість. Розмріявся.
-Це поки що. Подивимося. -Ні краплі.
-Навіть не думай. -Добре.
-Ти навіть не помітиш. -Хочеш закластися.
Ти нічого не помітиш.
Поб'ємося об заклад…
Як думаєш, який буде наш шлюб?
Щодо цього я не хвилююся. Ти казала, що ще ні з ким не жила.
-А я казав, що жив. -Ні.
Тож я знаю, як воно.
Це не завжди солодко. Іноді тебе з'їдає рутина.
Я досить охайний. Я не розкидаю речі…
-Еге ж. -Що ти хочеш сказати?
Я знаю, що нечупарою буду я.
Отже, ти станеш охайнішою?
Я бачила, як ти спакував речі.
Серйозно, ти сказала це, і я такий…
Я просто хочу, щоб усе склалося, але…
Для тебе проблема, якщо я неохайна?
Залежить від того, в чому. Ні, це не проблема. Усі ми неохайні.
Найбільша проблема для мене, якщо ти залишаєш їжу… Це огидно.
Так діла не буде.
Ні. Це бруд. Існує бруд, а існує безлад.
-Так. -Безлад — це…
Виділи на це куточок.
Я можу п'ять разів переодягтися
й розкидати одяг по всій підлозі.
Ти можеш хоча б скласти його в куточок.
-Гаразд. Що як це буде твій куточок? -Так буде чесно.
-Ні, не посягай на мій куточок. -Ти маєш куточок?
Маю. Зараз увесь мій будинок — це мій куточок, але…
можна… можна розподілити куточки.
-Зі своїм рукомийником роби, що хочеш. -Подивимося.
На мій бік рукомийника — не плювати…
Я робитиму те, що захочу.
Я отримую те, чого хочу.
-Твої очі гарні при світлі сонця. -Дякую.
Коли ти на мене дивишся, то такий: «Це воно».
-Серйозно? -Так!
-Без сумнівів? -Так.
Ти цього хочеш? Упевнений?
Я не буду впевнена, доки ти не побачишся з моїм татом.
-Справді? -Він скаже…
Тоді вперед.
Трясця! О, це що, якесь спа? Нічого собі!
-Привіт! -Вітаю, ласкаво просимо!
Це ваш перший сеанс голкотерапії?
-Я була на голкотерапії. А ти? -Ні, але мені це потрібно.
-І то дуже. -Гаразд, блискуче. Ляжете тут?
-Добре. -Спочатку він?
Так.
Стівен — не той хлопець, до якого підходиш і кажеш:
«Ти найбільший красень, і я хочу здерти з тебе одяг, і…»
Ні, це не про нього.
Але я вважаю його найгарячішим, бо я закохана в нього.
Бо він найкращий хлопець на світі.
А можна мені?
-Так. -Так?
Готові?
Ти ввіткнеш її мені в зад? Просто в сідницю?
Добре, треба стиснути, а тоді — натиснути.
Любий, ти готовий?
Ідеально.
-Боляче було? -Ні, анітрохи.
Було трохи лоскотно.
Ще раз. Тут.
Матінко!
-Ви це мені в голову встромляєте? -Так, це дуже розслабляє.
-Як відчуття? -Чакри стали на місце.
Я рада. Виглядаєш зціленим.
Зціленим красунчиком.
Так! Як глибоко їх устромляють?
Не дуже. Мені найбільше подобається та, котра стирчить із твоєї голови.
Почуваюся снорком. Пам'ятаєш цей мультик?
-Ні. -У них усіх стирчали трубки з голови.
Ця голка, що стирчить із твоєї голови нагадує мені… про твій прутень.
-І то дуже. -Маленька.
Ми зближуємося.
-Це остання? -Так.
Це було легко.
Емоційно, фізично.
-Як почуваєшся? -Добре.
Йому вже свербить у штанях.
Тобі сьогодні приємно було прокидатися?
Дуже.
Ми вперше застелили ліжко разом.
Було чудесно.
-Усе так невимушено, правда? -Так.
Це неважко.
Ти безперестанку хочеш накинутися на мене?
-Так. -Так.
Особливо, коли ти кажеш, що голка в голові нагадує тобі про мій прутень.
Але це правда.
Щойно я її ввіткнула, то подумала: «Десь я вже це бачила».
Це, мабуть, його 13-та ерекція.
Я хлопець. У мене постійно стоїть. Я псую повітря, і в мене стоїть.
Стільки ерекцій.
Він усюди мене штрикає.
Просто всюди.
У спину, ноги, типу… так.
Найбільше мене завжди хвилювало спілкування,
але із цим мені зараз так легко.
Я дуже хвилювалася.
-Справді! Чому? -Так. Авжеж.
Якщо жінка втрачає до тебе потяг, цього вже не виправиш.
Я боялася…
що це станеться, не через твою зовнішність.
Ні, еге ж.
Але коли це стається, ти вже не можеш цього позбутися.
Так.
І це може статися так невинно… Я не знаю.
-Не знаю жодного хлопця, з яким так було. -У дівчат так буває.
Коли ми спали в одному ліжку, ти подумав: «Моя наречена до біса гаряча»?
Що ти подумав? Щодо…
Ні, еге ж, мені здалося, що…
Ти відчув мої м'язи, кубики, над якими я працювала?
Так, їх я точно відчув, і це сексуально.
Але я подумав, що сексуально — бачити тебе,
торкатися тебе й бути поруч із тобою в твоїй найприроднішій…
типу, без макіяжу.
-Хустина на волоссі… -Так.
Мати можливість прокидатися
й бачити тебе такою, яка ти від природи, і ти однаково прекрасна.
-Ти так подумав? -Так. Серйозно.
Мені здається, що ми дуже сумісні фізично.
-Так. -Ти згоден?
Так, цілком.
Решта життя — це до біса багато часу.
Тож…
Я хочу, щоб ти й надалі вставав.
-Готовий? -Як життя?
-Готовий до крутої вечірки з басейном? -Так.
Я дуже хочу побачити хлопців і їхніх наречених.
-І жінок. -Це й справді буде дуже цікаво.
Й похизуватися своєю нареченою.
-Які думки про нинішній вечір? -Я в захваті.
-Готова побачитися з подругами? -Так! Готова.
Дивіться, вона зайняла два рукомийники.
-Так і є. -Два рукомийники. Погляньте.
-Вибач. -Це й усе.
-Люблю тебе. Вибач. -Що ти сказала?
-Ти все чув. -Ні, я тебе не почув.
Ти — що?
Я кохаю тебе, Тайлере!
Я просто перевіряю!
Це годиться. Не невідь-що, просто вечірка з басейном.
Аж ніяк не годиться. Ми не скидаємося на пару.
Анітрохи.
Перевірочка!
-На «раз» і «два». -Ось так.
-Ти дуже сексуальна. -Дякую.
-Думаєш, ми пасуємо одне одному? -Так.
Ти казково виглядаєш. Так би й з'їв.
Як сказати «Ти дуже гарний» іспанською? Стривай, ні, я знаю.
Так.
Не знаю, що я сказала, але наче правильно.
-Хіба guapo — це не «гарний»? -Так.
Покажи весь прикид.
Чорт забирай!
Це мій наречений.
«ВАЙСРОЙ»
О боже!
Як життя?
Я єдина прийшла в купальнику, тож не судіть мене.
-Стів-О! -Я так сумувала!
Як ти, старий? Радий тебе бачити.
-Привіт! -Як життя?
Обіймімося.
Як життя, Моніко?
-Овва, співставити… -І не кажи! Я знаю.
Нік Д. У кімнатах — альфасамець 80-го рівня.
Я не раз казала: «Сподіваюся, він красунчик».
А він…
Він милий.
Він такий манюній!
Привіт!
-Стіве! Нік-Підвішений-Язик! -Я так за вами сумувала!
Іди сюди.
Пес! Як ти, пес?
-Як життя? Я Нік. -Приємно познайомитися, Ніку.
Приємно познайомитись.
Моніка! Гаразд, так, ясно.
Боже, вони прегарна пара.
Мені хочеться бігти!
-Як життя? Це… -Нікі Ді?
Чорт! Та годі.
-Дайте-но привітатися. Рамзес. -Дуже приємно. Я багато про тебе чула.
Я дуже хотіла побачити Рамзеса, бо Марісса — моя дружбачка.
Тільки про нього й патякала.
Було цікаво побачити, як він виглядає.
Вони виглядають, як близнята. Але вони — пара!
Мій дружбан!
Банда в зборі, пес!
Гаразд, Ешлі!
-Привіт! Дуже приємно, Стівене! -Стівене!
-Як життя, пес? -Я сумував!
Я сумувала!
-Як воно, старий? -Мій чувак!
Побачимося на весіллі.
Привіт, маленька!
Я так за тобою сумувала.
Джі, серденько!
Привіт, Ґарретте! Я Марісса.
Як ти? Приємно познайомитися.
Вам не здається, що він схожий на Кріса Еванса?
Як ти? Радий тебе бачити.
-Ні. -Бачите? Більше ніхто цього не бачить.
Капітан Америка для середнього класу.
Нижчого середнього, але середнього.
Він симпатичний, але не схожий.
Не віриться, що я бачу, хто як виглядає.
-І не кажи. -І що скажете?
Зовсім не такий, як я думала.
Вип'ємо за те, що ми сьогодні тут зібралися
й за те, щоб у всіх сьогодні був гарячий секс.
Будьмо!
-Ми вже за це взялися, тож… -Так, знаю.
Ви такі пристрасні.
І як він тобі в ліжку?
Нехай це залишиться між нами.
Я впевнена, що всі поладнали.
Так, дуже.
-Я мало спав минулої ночі… -Так.
-Я прекрасно проводжу час. -І не кажи.
Ну, знаєте…
Я б хотіла сказати, що здивована. Яке там!
Руки, ноги, зріст — усе пропорційно.
Усе пройшло добре?
Усе пройшло добре? А ви? Ще ні?
-Так. Авжеж. -Я хотіла сказати, що ти любиш погратися.
Вони займаються сексом, Ніку!
Серйозно? Я…
Повір, я знаю. Ми ж уже тричі це робили.
Неправда.
Як думаєш, скільки разів…
Я знаю, що Тай займався сексом, Марісса займалася сексом…
Тай займався сексом, Рамзес займався сексом…
-Усі займалися сексом. -Усі?
Не впевнена щодо Ґарретта й Тейлор. Я її запитаю.
-Ми — ще ні? -Ні.
-Так, сідай. -Уперед!
Що тебе найбільше здивувало в Ніку?
Він мене кохає!
Те, що він тебе кохає?
Мені здається, це не мало б тебе дивувати.
-Ура! -Я спітніла чи нормально виглядаю?
Ти мила. У стилі покоління Z.
-Так і є. -Так і є! Користуйся цим.
Як справи з Ніком? Іду подивлюся, що є поїсти.
-Тобі було ніяково? -Ні, мені дуже комфортно.
Він не соромиться срати при мені. Чого не скажеш про секс.
Він не хоче говорити про це з продюсерами.
-Він не хоче говорити про секс. -Справді?
Що до біса дивно, бо в кімнатах він не…
Знаю! І…
Ми переспали.
-Гаразд. -Але він не хоче про це говорити.
Я дуже відкрита, але, я не знаю, я просто дуже йому довіряю.
Боже! Сьогодні він уперше мене вибісив.
-Я не ревнива. -Так.
У нас була інтимна мить, і неподалік були качки.
Нік такий: «Піду покатаюся на качці».
Я кажу: «Якщо осідлаєш її, я перехочу.
Іди, катайся. Я однаково не дивитимуся».
Він такий: «Я покатаюся на качці». І якась старша жіночка покаталася з ним.
Вона така: «Влаштуймо перегони». А Нік: «Так, добре».
А я кажу: «Добре». А тоді: «Ніку!»
А вона каже: «Схоже, твоя дівчина — ревнива сучка».
І Нік просто розсміявся.
По натурі я людина не ревнива, але я так не робитиму,
бо я тебе поважаю, і ти маєш поважати мене.
-Це неповага. -Мені б терпець урвався.
-Почуваюся стервом. -Ти не стерво.
Знаю, але він сказав: «Ти головна в цих стосунках».
-А я така: «Так і є, чор забирай!» -Ми знали, що так буде.
Але це моя думка. Ні, він дуже мене кохає.
Добре. Сподіваюся.
Ми швидко розігрілися!
Аж пече.
-А якщо серйозно, як твої справи? -Добре.
Ми на одній хвилі.
Її енергія не втомлює мене.
Усе просто й легко.
Так.
-Привіт. Ти просто сяєш. -Привіт. Так.
Ти виглядаєш, наче тебе добряче вшкварили.
-Врамзесили. -І не кажіть!
Рамз рамзесить. Ще б пак!
Погляньте, ми заручені.
-Тайлере, що з тобою? -Вечірку завершено.
Я закоханий. Я одружуюся.
Якщо хтось хоч зараз готовий заявити: «Я одружуюся», —
то це Тайлер!
Напиши це на картці бінґо.
Він виходив із кімнат, шкірячись: «Я закоханий!»
Тайлер готовий одружитися хоч завтра.
Перший, хто: «Я піду до вівтаря хоч одразу».
Ми все узгодили. Ми розмовляли вчора ввечері.
Ми дивилися одне на одного, і вона каже: «Ми одружуємося».
-Я такий: «Точно?» -Тобі було приємно це чути.
Дрібниці, як-от: «Я тебе кохаю».
Вона почала казати це. Сьогодні ми готували разом.
-Так. -І вона зненацька каже: «Я тебе кохаю».
-Я такий: «Повтори». -Я знаю, що ти танеш.
Учора ввечері ми лежали в ліжку, дивилися одне на одного,
і вона каже: «Я тебе кохаю». і я такий…
-Знаєте що? -Бро, це приємно.
-Відчуваєш полегшення. -Я дав їй побути одній.
Я був такий… Вона сказала: «Це краще сказати».
Це таки заспокоює душу.
-У мене те саме. -Круто.
-У вас усе добре? -Дуже добрею.
Ти закохана?
Дуже закохана.
Так. Усі ми закохані, сучки.
Та чи всі ми вийдемо заміж?
Це цілком можливо.
Я сказала Ґарретту: «Усе ще може змінитися».
Ти вже спала з ним?
Ми ще не займалися сексом.
-Вона єдина така. Усі вже переспали. -Круто.
Більше ні слова.
То як у вас справи?
Просто прекрасно. Ми просто…
Не знаю. Він найкращий хлопець, якого я зустрічала.
Так.
Він такий дивовижний, і…
Коли ти про нього говориш, твої очі…
-Сяють від кохання. -Він такий особливий.
Знаєте, що цікаво? Я справді задумуюся над цим.
Під час кількох попередніх стосунків мені снилися кошмари,
де я біля вівтаря й не можу промовити:
«Завдяки цьому чоловіку я хочу ставати кращою».
І я подумала, що це так дивно.
Стівен — перша людина, з якою я думаю: «Ти кращий за мене».
-Він чудовий. -Я вже хочу познайомитися ближче.
Як почуваєшся?
Дуже добре.
Як ти й казав, коли пройдеш етап «Я звик. Це моя єдина».
-Так. -Але я такий: «Я її знаю».
Я ловлю себе на тому, що
зайвий раз пояснюю те, що вона вже знає.
Чуваче, в мене те саме.
Ми про щось розмовляємо, і я проголошую 15-хвилинний вступ
до речення, яке вона поставила, і вона така:
«Ти, бляха, жартуєш?» А я кажу: «Здається, твоя правда».
Це що, хвилі?
-Ви всі закохані й щасливі? -Я точно готова йти під вінець.
Без сумнівів.
Усе вирішено.
Я б хоч сьгодні це зробила.
Я просто відчуваю, що він не наламає дров.
Я не закладаюся. Не люблю закладів. Та щодо цього я б заклалася.
Про чоловіків таке скажеш нечасто. А про темношкірих — і поготів.
-Так. -Але знаєте, що цікаво?
Усі всім пасують.
Рамз — ідеальний для Марісси. Ви з Тайлером — такі.
-Ні, ми з Тайлером… -Моніка й Стівен також…
Те, що він на 10 % темношкірий,
чи що його батько з Конго на 10 % чи щось таке…
Його кучері свідчать про це.
Він розповідав, що я сказала, коли він освідчився?
«Я в захваті від того, що ти на краплю темношкірий,
але ти радієш через те, що ти темношкірий хоч на одну п'яту!»
-Він у захваті! -Типу: «Ти так цим пишаєшся»
-Він цього геть не соромиться. -Він так цим пишається.
Сонечко, не перед хлопцями же ж! Боже!
Отже, тут є іграшкові поні, на яких можна пострибати по піску.
Я підходжу, застрибую на поні, а якась жіночка за метрів 20 каже:
«Може, позмагаємося?»
Вона застрибує на інше поні. Ми прострибали метрів зо чотири.
Їй було років під 60, але з перцем.
Скільки?
Що?
Даруй, що?
О боже.
Я повернувся в кімнату.
Ханна написала десять пунктів на листку й залишила його на тумбочці.
-То було… -Хто їх написав?
Вона.
То був список із десяти пунктів.
-І залишила на видноті? Десять пунктів? -Так.
Там було: «Його почуття — на першому місці?
Треба подорослішати? Відданий?
-Вона дала це тобі? -Залишила на видноті.
Яка ще фігня там була?
Отже: «Впевнений чи зухвалий?»
Просто купа прикметників.
-Так. Ясно. Недоліки. -«Образив мене».
Стосовно цієї ситуації.
Навіщо писати таке, якщо можна поговорити?
То була така дрібниця.
Я просто застрибнув на коня.
Старша жіночка хотіла покататися зі мною. Ми прострибали кілька метрів.
І вона розсердилася.
Таке враження, що це лише привід.
«Ось, що я про тебе думала».
Забагато пунктів як на один випадок.
-Так, вона вже про це думала. -Так і є.
То була така дрібниця, що я подумав: «Якого біса?»
Я навіть подумати про таке не міг.
Аж ось — список із десяти пунктів
речей, у яких вона сумнівається.
І я подумав: «Якого біса?»
-Це не один пункт, а цілих десять. -Еге ж. Так.
«Треба подорослішати?» Я такий: «Якого біса?»
«Відданий». Типу, такі речі…
То було щось.
Співчуваю. Непроста це ситуація.
Він сім років не був у стосунках.
Це те, що хвилює тебе найбільше?
-Так. Чоловіки люблять базікати. -Так.
-Та чи виконують вони це? -Так.
-У вас були сварки? -Ні.
У нас не було жодних проблем. Усе було круто.
По це ми сюди й прийшли.
Я кажу їй: «Я ненавиджу сварки».
Я не люблю сваритися через дрібниці.
І вона дуже це поважає.
Скільки їй років?
Тридцять два. Вона на місяць старша за мене.
-Ідеально. -Мені потрібна доросла жінка.
А не та, кому дитинство грає.
Типу: «Годі, я доросла людина». У цьому я впевнений.
Тож, знаєш…
Зберігай спокій.
Зберігай спокій, бро.
-Нік-Підвішений-Язик. -Так, старий.
Я кохаю Ханну.
-Як почуваєшся? -Добре.
Погляньте на Маріссу. Вона дасть йому хоч дихнути?
-Маріссо! -Маріссо!
-Так? -Агов, сученько!
З Маріссою все добре.
-Я вже 24 години тебе не бачила! -Мушу йти. Вибач, я не можу без дівчат.
Я не можу без дівчат!
Я дуже засумувала за тобою.
-Я маю гарний вигляд? -Так, ти дуже сексуальний.
Стули пельку.
-Серйозно? -Так.
Бо ти мене діставала. «Ти невідповідно вдягнувся».
Так, але це я так фліртувала, клеїлася до тебе.
Ага, але ти була трішки… трішки сердита.
-Про що ви говорили? -Так, ні про що.
Просто базікали.
Усі розповідали про свої сексуальні пригоди та…
жагу до сексу.
-Тільки про секс говорили? -Так.
Вип'єте кілька келихів — і тільки й секс у вас на думці?
Ні, думаю, ми просто зграйка сексуально стурбованих дівчат.
Отже, всі переспали.
Усі, крім нас, так?
Так, крім нас. Ми — ні.
-Ні. -Ми бережемо себе…
Ми говорили про це раніше, про те, щоб не патякати.
Хоча мені байдуже.
Мені двічі казати не треба.
Я жартую.
Може, підійдеш зі мною до дівчат?
Ходімо. Вони засиплять мене запитаннями.
Я вже хочу влаштувати йому допит.
Нікі Ді!
Я ввійшов у зону подруг.
Усі хочуть посидіти тут.
Містер Підвішений Язик.
-Можете засипати мене запитаннями. -Чекай!
Твої прикраси мене засліплюють.
На них світять!
-Круто, Нікі! -О боже!
Вони світяться.
Гаразд.
Чому ти усміхаєшся? Чому так розхвилювалася? Через Нікі Д.?
Спокійно. Не забувай — жінок треба поважати.
Ви…
Дайте їй ліхтарик.
О боже.
Годі жартів. Мені потрібні серйозні запитання.
Алекс зосереджена, гарно.
Ти хочеш, щоб ми ставили пинання, але не ставиш їх.
Я не маю жодних питань, чесно.
Ви дуже смішні.
-Жюрі, слово — вам. -Я закохана.
Нікі, дякуємо, що знайшли час.
І я вам дякую.
-Равлик! -Пані та панове, Нікі Ді!
І на сцену виходить Стівен!
Стівен!
-Кіна сьогодні не буде. -Якого кіна?
-Ні, ти не… -Так, я не знаю, хто…
Я не належу до тієї групи.
-Привіт, Стівене! -Як ваші справи?
-Як воно — зустрічатися з Міс Усесвіт? -Так!
О боже.
Почуваюся негідним її.
З нею я почуваюся на сьомому небі.
У вас бувало таке, що ви рік не розмовляли з дуже хорошим другом,
а тоді знову розмовляли, наче цієї перерви й не було?
-Так. -Саме так я почуваюся.
-Стівене, ти надто бездоганний. -Та годі.
Але я кажу це серйозно.
Кохаю тебе.
Знаєте, як це — коли щось здається знайомим.
Як на мене, що ти людина з великої букви.
Ти до біса бездоганний.
Перед тобою — все життя, щоб допомогти їй цвісти.
Ця квітка цвістиме, і я вкраду її квітку.
О боже!
Це те, що ми хотіли почути! Чудово.
-О боже! Це надто інтимна річ. -Вона хоче інтиму.
-Люблю вас. -Випиймо за ваше кохання!
Так, дамочки.
-Дякую, за ваш час. -Дякуємо за службу.
-Дякую. -Ти просто порвав усіх.
-Хто наступний? -Хто в біса наступний?
Рамзес, Тім чи Тайлер?
Нехай хтось із вас встане!
Ти хочеш, щоб ми сьогодні кохалися?
Так!
Тримайтеся, друзі!
Тримайтеся!
-Ми сядемо разом. -Так.
Можна піти в свінгер-клуб.
-Ні! -Я цього не робитиму.
Гаразд.
Ти до біса гарна.
-Дякую, серденько. -Я тебе кохаю.
Боже, Рамзе!
Я обожнюю його. Ми такі романтичні.
Гаразд, Тайлере.
-Поговори зі мною. -Тайлере.
Що тобі найбільше подобається робити з Ешлі в Кабо?
Сьогодні ми готували. Ми чудово провели час.
-Проводити час загалом. -Добре.
-Щоразу, як ви нас бачитимете, наш заряд… -Краще не буває.
Не буває, так. Я кохаю її. Вона кохає мене.
Яка її риса тобі подобається найбільше?
З нею я почуваюся в безпеці. Я це постійно кажу.
-Годі! -Бо вона це знає.
Я не можу відвести погляд. Вона ідеальна.
О боже!
Розкішна.
Ми одружимося.
-Так, сподіваємося. -Вона про це знає.
Ми твердо вирішили.
Ми будемо разом.
Гаразд, Рамзе.
Що тобі подобається в Маріссі найбільше?
Те, як вона реагує на мою вразливість. Вона така ласкава.
І я міг просто відкритися їй.
І вона дуже дбайлива та добра.
-Це мій пес! -І…
-Він такий милий. -Так.
Я обожнюю те, як вона обіймає мене, дбає про мене
з глибокою любов'ю.
-Ці хлопці! -Чорт!
Чудова відповідь.
Ця енергія, життєрадісність і позитив — справжні.
Я поглинаю цю енергію — і я в захваті. Я хочу зануритися в неї.
О боже!
А ти б тільки занурювався!
Я багато куди хочу зануритися.
Вип'ємо за те, щоб в усіх нас був чудесний шлюб.
Я така рада за вас чотирьох!
-Люблю вас. -Ми вас любимо.
-Можна сісти? -Можете сісти, сер.
Ну ж бо.
Що тобі найбільше подобається в Алекс?
Те, що вона не боїться.
Не боїться — чого?
І крапка.
Вона знає чого.
Ми не знаємо. Це допит.
-Я обожнюю бути поруч із Алекс. -Так?
І вона знає, що я кажу, що хочу. І вона каже, що хоче.
Якщо я тисну, вона не боїться тиснути у відповідь. Це круто.
Я рада за вас. Ти хороша людина.
А вона офігенна жінка.
-Я люблю тебе, Алекс. -І я тебе, Маріссо.
-Ти прекрасна. Люблю тебе. -Ти така розкішна.
Вона з чудової сім'ї.
Я вже хочу познайомитися з її татом.
-За ваше з Алекс кохання. -Це й усе?
Так, ти молодець.
Це було надто легко.
-Він звик до складнішого. -Так, це було…
Це легко для того, в кого чисте серце.
-Я думав, буде важче. -Дякуємо, що твій час.
Мені здається, що ви ідеально сумісні.
-Згодна. -Розумієш?
Мені здається, що він домінує, але й ти домінуєш, і це добре.
-Це стримує. -Ви не переходите межу.
-Так. Йому пощастило з тобою. -Ми знаємо…
Так, долучитися до твоєї сім'ї.
-А ви милі. -Не можу дочекатися.
Він нагадує мені мого тата.
-Справді? -Здуріти можна!
Так, а я хочу повну протилежність свого тата.
Тату, я тебе люблю, але…
Я зайшов — і побачив ті десять пунктів, які ти написала про мене.
Я подумав: «Боже, вона от-от порве зі мною».
-Ні, я не рватиму з тобою, але… -Я такий…
Це мене засмутило. Ти розумієш, чому я засмутився?
Ти розумієш мою точку зору?
-Так. -Що для мене це не мало значення?
Я впевнений у нашому коханні,
але твоя поведінка мене іноді бісить.
Я хочу, щоб ти мене поважав, бо я тебе поважаю.
І чим я тебе зневажив?
Не знаю, але та жінка образила мене, а ти просто хихотів.
Знаєш, як погано мені було через це?
Отже, ти приревнувала. Це нічого не означає.
То було так недоречно.
Але ти записала…
вісім пунктів на листку, і я подумав:
«Чорт забирай, існує вісім речей, які викликають у неї сумніви?»
Ні, якщо чесно… Я… Це моя фішка.
Я тебе кохаю. Я ще ніколи в житті ні з ким такого не відчувала.
Я теж, тому ми й тут.
Типу, це мене лякає.
Я стільки всього бачу в тобі.
Я бачу в тобі цілий світ.
І для мене довіра й повага — серйозна річ.
Мені боляче, бо ти подумала, що я тебе зневажив,
бо це не мало жодного значення.
Для тебе, але…
Через це я так і почувалася.
Але не можна ігнорувати… Мої почуття — важливі.
Тому я й мушу поглянути на це з твоєї перспективи.
Я розумію твою точку зору, але й ти мою зрозумій.
Ми відкриті, ми чесні. Це мені в нас і подобається.
Ти мене заспокоюєш і втішаєш.
З тобою я можу бути вредною. Я, бляха, так тебе кохаю.
Так.
Я постійно про тебе думаю. Мене цікавиш лише ти.
-Чесно? -Так, звичайно.
-Яким був останній пункт? -«Прибацаний».
-«Прибацаний». Несповна розуму. -Так.
Вважаєш, що я несповна розуму?
Гаразд, будьмо!
Ми вдома!
Нам принесли їжу. Я трішки перекушу.
Так гарно було побачити всіх.
Ням!
Ходімо полежимо. Розповідай усі плітки.
Ти перша. Ти, мабуть, маєш безліч запитань.
-Гаразд. -Добре.
Ми одружуємося. Ми з тобою. Ми одружуємося.
-Ми з тобою. Це вирішено. -Подружжя Прашад.
-Ми будемо подружжям Прашад. -І крапка.
-Тайлер та Ешлі. -Ешлі. Так.
Мені здається, що Тайлер з Ешлі й ми з тобою…
-На одному рівні. -Ми на схожих етапах стосунків.
-Так. -Просто…
Коли я розмовляв із Тайлером, то відчув, що він такий: «Так, я одружуся».
-Так! Це правда. Сподіваюся! -Він такий: «Я з нею одружуся».
Він дуже рішуче налаштований.
Як і я. Я думаю: «Я одружуся з нею».
Гадаю, щодо нас усі відчули те саме.
Усі це помітили, так.
-Я впевнена в Моніці й Стівені. -Добре. Справді?
-Так. -Гаразд.
У нас із тобою.
-У нас із тобою, в Ешлі з Тайлером. -В Ешлі з Тайлером.
-У Ґарретті з Тейлор. -Так?
-Точно. На 80 % — у Тімі з Еш. -У Тімі з Еш.
На 75 % у…
-У Ніку з Ханною. -Нік і Ханна. Тут я згоден.
Але всі ще мають безліч часу, щоб зблизитися, і…
Що?
Я теж тебе кохаю.
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
Знаю, я часто це кажу, та це правда.
Так, я теж тебе кохаю.
О, боже.
-Мені було так весело! -Так, було дуже весело.
-Так гарно було. -Так весело! Я чудесно розважилася.
-Хочеш води? -Так, будь ласка.
Подаси своє покривалко?
-Так. -Будь ласка.
Дякую.
-Дякую. -Будь ласка.
Я вже так хочу скуштувати це.
Чекай, дай-но перевірю, чи…
Не хочу, щоб ти тут змерзла.
Тут 24 градуси, тож…
Дякую. Розповідай. Що ти думаєш?
Мені дуже сподобалося, як дівчата підтримували одна одну.
Було так приємно чути, як вони такі:
«Ти прекрасна пара для Моніки».
Я такий…
-«Дякую, бо я кохаю Моніку». -Це було мило.
-Це було гарно. -Це правда.
Усі вони були в захваті… Я й не здивована — ти найкращий.
На світі. Ти підійшов — і такий…
Хочете поговорити про дівчину в яку я закоханий? Запросто.
-Це було так мило. -Готово.
І я був дуже радий, що мої друзі також тебе схвалили.
Ти ще з першого дня очолювала мій список.
Я казав: «Моніка планує все п'ять кроків наперед»
Ну, знаєш: «Десять кроків наперед».
Вона розуміє, що нам потрібно робити кроки на зустріч майбутньому,
а я зараз зосереджений на теперішньому.
І в нас дуже гарна рівновага,
бо ти зможеш сісти й сказати: «Агов.
Ось як нам слід усе спланувати.
Думаєш, нам слід продати твою оселю? Може, її слід здати в оренду?
Ось наші кроки».
І ти подаси їх таким чином,
що я такий: «Я б ніколи до такого не здогадався».
А мені легше сказати: «Знаєш, коли прийде час,
не переймайся так сильно майбутнім і тим, що буде далі,
насолоджуймося цією миттю».
І це ідеальний стан речей.
І я був такий радий зустрітися з рештою, бо це все…
Люба, я до смерті тебе кохаю. Я тебе обожнюю…
-Я знову розбалакався? -І слова не даєш вставити.
-Вибач. Я знаю. -Я обожнюю тебе, але господи.
Я краще займу свій рот ось цим.
Мені дуже важко.
-Розумію. -Я намагаюся…
Мені цікаво, що ти хочеш сказати, але й мені іноді…
Твоя правда.
Годі вже, любий.
Твоя правда.
Дай і мені виговоритися. Серйозно.
Це смішно, але вже трохи й не смішно.
Я розумію.
Я хотіла поговорити про Алекс і Тіма.
Мені здалося, що між ними відбулося щось дивне.
Ти не помітив?
-Він, типу… -Що?
Не знаю, мені здалося, що відбувалося щось дивне.
Наприкінці вечора. Не знаю.
Я не помітив…
Я їх бачив, але вони були далеко, на іншому кінці.
Ти стояла ближче до них.
Я дуже втомилася.
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
Готовий?
Гаразд, тоді зробімо це.
Ой!
Дякую.
Коханий. Гаразд.
Сонечко, принесеш мені шльопанці?
Блакитні без підборів, будь-які.
-Будь ласка. -Дякую.
Скажу тобі…
Боже.
-Ми гарна пара. -Справді?
Так.
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
Може, ми його викинули.
О боже.
Може, ми його викинули, так?
Так.
Ти запхав його в пляшку?
-Я знайшла список. -Ми обговоримо всі ці пункти?
Ні, не всі. Лише деякі. Так.
-Так. -Отже, я зачитаю список.
-Це список, який я написала. -О боже. Добре. Чорт.
Дії більш промовисті, ніж слова.
-Так. -Ти розумієш, звідки це взялося?
-Так. Але це й тебе стосується. -І мене також. Так.
Дії — більш промовисті за слова. Якщо щось кажеш, треба це робити.
-Сподіваюся, ти також. Це повага. -Так. Авжеж.
Уміння спілкуватися.
Чи відчуваєш ти межу?
Коли хтось грубіянить до мене,
а ти хихикаєш і торкаєшся її — навіщо так поводитися?
Для мене те, що ти був з якоюсь випадковою жінкою
і вона дорікала мені за те, ащо я ревную…
-Я не відповідаю за її слова. -…а ти хихочеш й обмацуєш її…
Я її не обмацував.
Я почувалася приниженою.
Ти маєш кохати мене й дбати про мене, правда?
А якась випадкова жінка висміює мене.
-Уяви себе на моєму місці. -Так.
Уяви якогось старшого типа, і я з ним розмовляю.
Ми з ним теревенимо сюди.
Ти кажеш: «Ханно, йди сюди».
А він каже: «Поглянь на нього. Він розревнувався».
-Так. -А я така…
Ти б такий: «Якого біса?»
Ми ж одружуємося, так?
Ми заручені, так? Ми одружуємося.
Мене хвилює те, із чим нам треба розібратися в наших стосунках,
щоб переконатися, що ми йтимемо під вінець упевнені на всі сто.
Я хочу, щоб ми були впевнені.
Згоден.
Тут не тільки я несповна розуму.
-Привіт. -Доброго ранку.
Після вас.
-Як ти? -Добре, а ти як?
-Нормально.
-Хочеш сісти? -Так.
-Хочеш посидіти надворі? -Ні, можна на дивані.
Гаразд.
Отже, ми щойно пішли з вечірки,
і все було добре…
-Еге ж. Так. -А тоді я відчув напруження.
І я запитав, що сталося, а нормальної відповіді не отримав.
Єдине, про що я могла думати, — це про те, щоб повернутися в номер,
відмокнути в душі й лягти спати.
Я не не хочу бути з тобою.
Просто я сумую за домом. Це й усе.
Я б могла пояснити це краще, може це й слід було зробити,
але мені не хотілося говорити про це.
Що було далі — ти знаєш, тож…
Я б хотів перепросити, якщо я здався тобі сердитим чи засмученим,
але в ту мить я був дуже збентеженим.
Мені почало здаватися, що ти мене не чуєш
і що я й речення не можу закінчити, щоб мене не перервали.
Я почувався дуже зневаженим.
Мені здається, що коли я затулила тобі рота, то зробила ще гірше.
Бо я в певному сенсі намагалася командувати тобою.
Але я просто хотіла, щоб ти більше не був засмучений.
-Ми тут лише два дні. -Я знаю.
У мене не буває таких сварок.
Я намагався відійти, щоб заспокоїтися,
а ти закидала й закидала мені:
«О, та ти вагаєшся».
-А я хотів поговорити. -Я не казала, що ти вагаєшся.
Ти казала, що це в мені говорять мої сумніви.
Я сказала, що я маю певні сумніви.
Ні, але ти казала, що я поводжуся…
що в мені заговорили мої сумніви.
Це коли ти подумав, що я засмутилася через тебе.
На той момент ти не давала мені говорити,
ні слова сказати.
Кілька разів я таки перебила тебе.
Ти робив припущення щодо того, як я почуваюся
й що відбувається в моїй голові,
і це дуже мене роздратувало, бо я така:
«Я не знаю, як мені зараз розмовляти з тобою».
Ти просто кричав, і такий: «Добре, говори».
І я почувалася приниженою.
Я прошу пробачення за те, як все сталося,
але говорити й слухати водночас — неможливо.
Я почав говорити, а ти мене постійно перебивала,
тож я подумав: «Добре, я замовкну, але говори».
Я не говорив неввічливо.
І я не можу сидіти й вдавати,
наче ти була люб'язна зі мною.
У цьому й проблема.
Ми з тобою по-різному розуміємо неповагу.
Слушна думка.
Ти не вважаєш що твої слова й дії буди зневажливими,
бо ти робив це ненавмисне, але для мене це було зневагою,
тому сварка й загострилася,
і тому я засмучувалася дедалі більше.
Я відчувала, що не можу говорити з тобою.
Перш ніж піти, одна з останніх речей, які я сказав, була:
«Ти мене не чуєш».
Я намагаюся сказати, що моя мова любові — це слухати.
І мені здається, ти не чуєш того, що я намагаюся сказати.
Я розумію, що тобі боляче.
І я не знаю, що ще можу сказати, щоб…
забути про це й попросити вибачення за свою поведінку.
Якщо я знову буду занурена в думки й не хотітиму говорити,
я скажу тобі про це, перш ніж повністю від тебе відсторонюся.
Я вже тобі казав: «Якщо я йду геть, то роблю це з поваги до тебе».
Що я не раз намагався зробити.
Та коли я намагався піти, ти також робила із цього проблему.
Якщо мені треба побути самому, дай мені побути самому.
Добре! Коли ти пішов, я думала, що ти не повернешся.
Ти почав пакувати речі й іти геть так…
Це не виглядало, наче ти хотів побути сам. То було: «Я більше не повернуся».
-Ти перетнула межу. -Але коли…
Є межі, які зі мною… не можна переходити.
Та фігня, яка трапилася вчора, — це неприйнятно.
Ти багато наговорила.
І ти кидалася на мене.
Я не сприймаю…
деякі речі стосовно мене й мого характеру, на які ти натякнула.
І я не сприймаю…
коли мене кимось називають.
Ось у чому проблема.
Я дуже стараюся робити все з любов'ю.
Я тебе кохаю. На твоєму пальці — каблучка.
Але й повагу до себе треба мати.
Мені треба придумати, як повернутися в нормальний стан,
у стан, в якому я знову зможу…
бачити в тобі свою дружину й матір своїх дітей.
То що між нами зараз?
Я не впевнений.
Іди сюди.
Підсунься ближче.
Не хочу.
Гаразд.
Хочеш і надалі спати в різних кімнатах?
Я не знаю. Зараз мені важко відповісти на це запитання.
Так.
Хочу сказати, що коли я зайшов сюди,
то був серйозно налаштований, що це, можливо, буде
наша остання розмова.
Я хочу, щоб ти повернувся.
Я б хотіла, щоб ти повернувся.
Пробач мені.
Я справді тебе кохаю.
Ми все владнаємо.
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ
Я впевнений у нас, ми команда. Я хочу завжди бути поруч із нею.
Сподіваюся.
О боже!
Просто бути тут із тобою — ідеально.
Я готовий іти на компроміси й робити те, що вона хоче,
бо я хочу, щоб їй було комфортно. Ви віддаєте її в хороші руки.
-Я одружуся з нею. -Це весело, доки не дійшло до реальності.
Ми недостатньо добре його знаємо, щоб сказати, чи хороша він людина.
Ви — моя сім'я.
Якщо він вам не подобається, то я не уявляю себе з ним.
Мені непотрібні її гроші.
Скривдиш мою доню — я тобі яйця відріжу.
Я кохаю тебе. Просто мене це все занадто приголомшує.
Справді.
Я роблю все, щоб зрозуміти тебе й щоб працювати разом із тобою,
бо я казала тобі, що пройду цей експеримент до кінця.
Я думав, що знаю, що таке кохання. Та я й гадки не мав.
Ви тут не самі!
Мені здається, що нас не розлучить ніщо.
Я така, як ти думав?
-Мабуть, я думав, що ти гарненька. -Мене можна назвати гарненькою.
-Ти б освідчився? -Так.
Я не хочу, щоб його скривдили. Це дуже важливе життєве рішення.
Я не хочу, щоб він проходив через це.
Дійти до такого стану речей, закохавшись у хлопця, який має сумніви…
Я прийняв тупе рішення.
Я не можу в це повірити.
Я вважаю, що ти прекрасна, мудра людина.
-То ви обговорювали, яка я чудесна? -Ми достатньо дорослі…
Це ти в нас дорослий? Я навчила тебе всього, що ти знаєш.
Я зробила з тебе чоловік.
-Учора мені написала моя колишня. -І ти відповів?
-Це найгірше, що могло трапитися. -Пофіг, це неважливо.
Він вдає із себе ідеального.
Настав час вирішити, чи любов таки сліпа.
Ти готовий. Мене хвилює лише те, що ти не впевнений, чи готова вона.
Що сталося?
Щойно я це сказала…
Переклад субтитрів: Анастасія Хома