GLEDALI SMO…
Monica Davis, hoćeš li mi biti žena?
Da, apsolutno.
Ashley, hoćeš li mi biti žena?
Bila bi mi čast, Tylere.
Hoćeš li mi biti žena?
Apsolutno.
-Bok! -Zdravo.
Hej.
-Kako si? -Dobro!
-Hoćeš li mi biti žena? -Da!
U redu, ovo je stvarno.
-Prekrasna si, znaš? -Hvala.
Jedna si mi od najdražih.
Voljan sam i spreman promijeniti život za tebe.
Imam dobar osjećaj.
I ja.
-Nikad ni s kim nisam ovo osjetila. -Ni ja.
Već ga dugo tražim.
To je to. Nema sumnje.
Da.
-To osjećaš? -Ne znam ništa dok ne upoznaš tatu.
-Stvarno? -On mora dati…
Navali.
Misliš li da ja zapovijedam? Meni tako djeluje.
Možeš pokušati, ali ja sam nepomičan predmet.
Ne mogu trpjeti pizdarije.
-Nezrelosti. -Da. Ono, daj. Odrastao sam čovjek.
Bilo je uzbudljivo vidjeti sve druge jer to je sve neka vrsta…
Dragi.
Volim te do smrti. Opsjednuta sam tobom.
-Opet meljem? -Ne mogu doći do riječi.
Utrkivat ćemo se…
Nick!
Ljubomorna je. Ne budi!
Razljutio me.
Žena je rekla: „Cura ti je ljubomorna kuja.”
Nick se samo nasmijao.
Hannah je napisala popis od deset stvari.
„Zreo, upitnik.”
Zabrinuta sam za naš odnos i za stvari kojima se moramo pozabaviti
da budemo 100 % spremni za oltar. Želim se pobrinuti da bude tako.
Nisam jedini u zabludi.
Počeo sam se osjećati nepoštovano.
Nisam očekivala da ćeš se vratiti.
Volim te, ali moram imati poštovanja prema sebi.
Žao mi je.
Doista te volim.
Možemo ovo popraviti.
-Dobro jutro iz Caba. -'Jutro.
-Stephen me vodi u meksički restoran. -Vozit ću divljim i opasnim cestama.
-Poželite mi sreću! -Bit ćeš dobro.
Stvari koje činimo iz ljubavi!
Odmor je sjajan.
Ne želim otići.
Ja nju ne želim napustiti.
I bolje ti je.
Inače si gotov.
Već izgleda dobro. Probudila se ovakva.
Da, nema smisla.
Sviđa mi se ovdje.
-Da se barem mogu uvijek buditi uz ovo. -Možemo se preseliti.
Možemo.
Jutros sam se dobro odmorio. Fino sam doručkovao na terasi.
Moramo li na nečemu raditi?
Katkad znam biti pomalo sebičan
ili mi je pak jezik brži od pameti.
-Da. -A ti?
Ja ponekad moram biti malo manja kučka.
Nije prestrašno, ali…
Mogla bih biti ljubaznija. Ponekad me frustriraš.
-Nikad se ne ljutim, nisam zla, ne vičem. -Da.
Ali kažem: „Ma daj, Nick!” Moram biti strpljivija.
„Daj, Nick, koji kurac?”
Mislim da to ne činim.
-Da obrijem vrat? Što misliš? -Misliš li da će izgledati urednije?
Sigurno, ali koji je to stil?
-Ovisi. Bez ove majice. -Možeš ga obrijati.
-Što ti kažeš? -Obrij ga.
-Kul. -Evo ga.
-Dogovoreno. -Već mi govori što da činim.
A ja slušam!
-Sviđa mu se. -Ovo je sjajno.
Dobro. Zanosiš se malo.
BRAK NASLIJEPO
Bože dragi!
Dobro.
Bila sam u mornarici sedam godina.
Bila sam na razaračima i vodila sam mornarske divizije.
-Bok! -Zdravo.
-Dobro došli. -Bok.
-Uživate li u putovanju? -Hvala.
Mogu upravljati brodom, konkretno, razaračem Američke mornarice.
Vjerojatno bih mogla voziti i jahtu.
Nedostaje mi more. Ovo je tako uzbudljivo.
-Zažmirim i na brodu sam mornarice. -Da?
Znao sam da si bila u mornarici, ali ne i da, logično, obožavaš brodove.
Radila sam to sedam godina.
Bilo je puno sjajnih trenutaka na otvorenom moru
s posadom i vojnicima, ali nisam baš puno bila kod kuće.
Propuštala sam blagdane, gubila veze. No to je bio velik dio moga života, da.
Većinu prijatelja upoznala sam u vojsci.
Da.
-Izgledaš tako dobro. -Hvala. Ti izgledaš sjajno.
Ovo je sjajno za fotku.
Da! Prvo snimimo video.
-Nemoj se poskliznuti. -Ja sam pomorkinja.
-Ja sam mornarka. -Da, pardon.
Snalazim se na brodu.
-Izgledaš sjajno. -Da?
-Da. -Može malo s leđa?
-Da! Bravo. -Dobro.
-Beyoncé… Čekaj, da pokažem prsten. -Poza i zumiranje prstena.
Jutros sam se probudio i mislio sam da idem kući.
Ono što se sinoć zbilo između mene i Alex nije u redu.
Pokušavam biti pozitivna, ali samo obrađujem što je on rekao.
Znala sam da je uzrujan,
ali nisam znala koliko dok mi nije objasnio, tako da…
Da.
Zato što vidim
da me može razumjeti, na neki način, i da me je voljna poslušati…
I više sam nego voljan nastaviti ovo istraživati.
Znajući da je danas došao s namjerom da nam to bude posljednji razgovor,
a da sada želi novi,
osjećam optimizam da stvari idu u dobrom smjeru.
Trebali bismo voziti terence. Ne znam što ćemo.
Osobito jer Tim prvotno nije imao namjeru ići sa mnom.
Ona mi je zaručnica i nadam se da će mi biti žena.
Iskreno volim Tima, želim ga odvesti kući
i upoznati sa svojom obitelji te se udati za njega,
ali cijela ova situacija
definitivno je to pauzirala.
Prvo moramo shvatiti što će biti sada i što nam slijedi.
-Velika deva. -Ajme! Ti ćeš, Tylere?
-Što? -Pokrenuti je?
-Ne… Ne znam razgovarati s devom! -To je ludo.
DIREKTORICA MARKETINGA
Baš se kreće.
Vidiš li se u braku za tri tjedna?
Da, mogu to zamisliti već sutra, iskreno, s tobom.
-Zbilja? -Kunem se.
-Još toga moramo naučiti… -Da.
…ali mislim da nikad neću pronaći nekog tipa poput tebe, iskreno.
-Puno vam hvala. -Hvala.
Nevjerojatno.
-Obitelj, blagdani, kako to izgleda? -Da.
-Što se tiče? -Nas.
Kad budemo imali djecu, to se sve mora podijeliti.
Lani sam za Božić bio kod kuće. Pripremio sam si gozbu.
Zapečene makarone sa sirom, raštiku, prženu piletinu.
Prečudno, i ja sam.
Ajme!
-Kolačići od rakova, makaroni s gaudom. -Da?
-Znaš što želim? -Što?
Zajedničke tradicije.
Ja sam s mamom radila sljezove kolačiće za blagdane svake godine.
-Božić… -Na Badnjak radimo ovo.
Izradimo vlastiti ukras za jelku.
-To je samo ideja. Nešto. -Slatko!
Ali kad budemo imali…
Kad budemo imali djecu možda…
Možemo gledati stare božićne filmove. Ja ih obožavam.
To te ja pitam. Izradila sam svoj ružni božićni džemper.
-Možemo organizirati zabave s njima. -Da.
Ja volim kostime i tematske večeri.
S dečkima sam već dogovorio kostime za Noć vještica.
Ja bih s tobom mogla bilo gdje.
-To i kažem. -Da.
-Uskoro ćemo se vjenčati. -Obožavam to.
Spreman? Idemo!
Nick, je li bilo zabavno?
Bože!
-Ne bih to ponovio. -Još jedanput?
Ne, nisam spreman umrijeti.
Nick, ne govori mi to!
Bože mili!
Valjda ću ipak moći imati djecu.
Uspjeli smo, curo. Mislim, ja sam.
Ja ću još vidjeti, ali jako se ponosim tobom.
-Sjedni, molim vas. -Da.
-Dobro. Ja ću otvoriti vrata. -Možeš ti to.
Stani ovdje.
Spremna?
Tri, dva, jedan.
Bungee!
Kriste!
Eto ga.
Bravo!
Savršeno.
Vrati se.
Vidim te.
To je bilo sjajno.
-Ovuda. -Dobro.
Pomozi mi. Okreni se.
Bravo.
Ponosim se tobom.
-Još sam malo nervozna. -Znam.
Osjećaj je isti kao kad smo zaljubljeni, dragi.
Bože, zar ne? Uzbudljivo je.
Do smrti.
Jebote!
-Ovo je fora. -Bok!
Dobro došli u Tvornicu stakla.
-Napravit će figuricu po mjeri. -Dobro.
Ajme, vidi!
To je tako kul.
Predivna je. Baš je kul.
Prikladna je za muškarca koji voli ribolov.
-Ovo ide kod tebe. -„Kod nas.”
Nešto me tišti i muči. Želim razgovarati o tome.
U kapsulama si mi rekao:
„Skupa smo. Kupit ću ti cvijeće.”
Dugo sam čekala da pronađem pravu osobu.
Da se radnje poklapaju s riječima, znaš? Mislim…
To će mi biti jako važno.
Imaš pravo i…
ELEKTRIČAR
…to…
Koristio sam to kao koncept,
ali to ne bi bilo cvijeće.
To bi bio nekakav znak pažnje.
Meni je cvijeće… Razumijem to.
Nije važno cvijeće, nego da se ja osjećam posebno.
-Imaš pravo. -Ono, ljubavni jezici.
Trebam riječi potvrde i djela.
Ali trebam i darove. Ja pokazujem ljubav.
Za Božić svima bližnjima pomno ću izabrati poklone baš za njih.
Trošim novac da usrećim ljude.
Meni su darovi zadnja stvar.
Čak i za Božić…
Zadnji put
da smo u obitelji imali novca za poklone za sve…
Da.
To je bilo davno. Jako dugo nisam dobio božićni poklon.
Kad je riječ o tome kako smo odgojeni u financijskom smislu,
ne dam da to bude nešto zbog čega ćemo se ikada udaljiti.
Nisam osjetio problem po tom pitanju nijednom dosada…
Znam da ti ne moram kupiti
nešto najskuplje, poput torbice Kate Spade.
Da mi to nikad nisi kupio.
-Poput torbe YSL. -Ne znam što je to.
Louis Vuitton? Čuo si za njega.
Je li on važan?
-Važan je. Da. -Dobro.
Volim te.
Ne želim zvučati materijalistički, ali želim se osjećati posebno.
-Da. -Da.
Ne, imaš pravo. Tu sam pogriješio.
Nisam zadovoljan.
Znam da si mi napisao pjesmu ubrzo nakon što smo se upoznali
i pjevao si mi Edwina McCaina. Takve stvari meni znače jako puno.
Ali ne mogu protiv sebe. Nekad želim cvijeće.
Ne želim te razočarati.
Samo mi je ovo sve puno.
-Što to? -Ovaj put prema braku.
To je tako ogromna odluka.
I jednostavno se ne želim osjećati… Kao da me se sili na nešto.
To nije pošteno prema tebi.
Ako se odjednom krenem premišljati…
-Premišljaš li se? Ovo me sad zbunjuje. -Ne!
-Znam. Ne premišljam. -Zbunjena sam.
-Ne premišljam se. Samo… -Premišljaš.
-U redu je. Samo reci. -Ne premišljam se.
Spominješ premišljanje… Koji kurac?
-Ja… -I ne gledaš me u oči.
Da, znam, jer pokušavam razmišljati. Smislit ću kako da ti to najbolje kažem.
Ne bojim se oženiti se tobom.
Iskreno sam zaljubljen u tebe.
Samo sam nervozan zbog svega jer je to golema obveza.
Ne sumnjam u odnos s tobom.
Znaš, samo, ne želim da mi sve ovo bude previše kad dođe trenutak…
Da se nađemo pred oltarom.
Mora da se šališ.
Prvog dana rekao si:
„Volim te, oženit ću te.”
-Znao si što je ovo. -Da.
Znali smo u što ulazimo.
Nadala sam se da si dobro promislio o svemu…
-Da. -Da? Prije tolike sigurnosti.
-Jesi li dobro? -Da. Slušam.
-Izgledaš kao da ćeš zaplakati. -Slušam te. Cijenim te.
Da, i ja tebe. Ovo nije lako, ali idemo…
-Imaš pravo. -Dan po dan.
Bitni smo samo ti i ja. To je jedino važno.
-Zar ne? -Da.
Volim te.
I ja tebe.
MOST PREKO KANJONA
Bože.
Ne može!
Bože!
-Mir. -Jesi li dobro?
Ne zezam se s visinama! Volim čvrsto tlo pod nogama.
Možeš ti to, dragi.
-Tako sam zahvalna što sam živa! -Znam.
Bilo je baš strašno.
Prevezao si me pa ti povjeravam svoj život.
Ajme, plaža!
Prelijepo!
Vidi ti to.
-Jesi li dobro? Dobro. -Da.
Vidi ovaj pogled.
-Vidi se niz plažu. -Znam.
-To je bilo strašno. -Da. Most nije bio zabavan.
-Most je bio vježba povjerenja. -Most prema novom početku.
-Ili to. -Dobro.
I dalje te volim.
Znaš, to je…
Dogodilo se što se dogodilo, ali…
Zaboravimo to i krenimo ispočetka.
Drago mi je da se slažeš.
Jupi.
Vratit ćeš se u hotelsku sobu?
-Ili ćeš ostati u svojoj? -Vratit ću se.
-Hoćeš? -Da.
Hoću.
Savršeno.
Prvo ću odspavati.
-Pa ću se otuširati jer sam prašnjav. -Znam.
Ali, da, vratit ću se.
Bit ćemo mi dobro.
Želim nastaviti.
Kao što si rekla, prvo smo prešli onaj most.
Da.
-Ako to možemo, bit ćemo dobro. Zar ne? -Da.
-Samo ne gledaj dolje.
-Jesi li uzbuđen što se vraćaš? -Jesam.
Jesam.
-Jesi li ti uzbuđena što se vraćam? -Dobro. Da.
Da. Tako je uzbudljivo.
-Pogled je predivan. -Znam.
-Ideš dolje? -Da, ali…
-Ne znam kako ću, iskreno. -Daj mi ruku.
Daj mi ruku i skoči.
Držim te. Kriste! Ja sam tu za tebe.
Držim te. Gle onu pticu.
Kao pelikan koji se obrušava. Predivno.
-Volim te. -I ja tebe.
-Uglađeni Nick! -Nick i Hannah.
-Bok! -Krećemo.
-Što ima? -Uglađeni Nick! Bok.
Što ima? Lijepo te vidjeti.
Bok!
-Bok! -Ajme!
Vidi. Tyler je kupio onaj šešir.
-Super ti je šešir. -Da? To mi je za jahanje deva.
-Vi ste jahali jebenu devu? -Da.
Ma daj? To mi je na vrhu popisa želja.
Misliš li da ga svemu učiš?
-Da. -Da.
Baš svemu. Sigurno će i on mene naučiti nešto već nekad, ali…
Spakirao se i otišao.
-Da. -I tako…
Kući?
Da, namjeravao je otići kući i odustati od iskustva.
Bože dragi!
-Nemam njegov broj. -Da. Nemam ni ja Tylerov.
Ako ode, nikad više nećemo razgovarati.
-Što se danas dogodilo? -Pomirili smo se.
-Moramo to vidjeti. -Da.
-Idemo. -Vratit ćemo se.
-Želim to vidjeti!
Idemo.
Hajdemo.
Stephene, vidi!
-Doći ću. -Dakle…
-Tako je lijepo. -To je za nas?
Jako je lijepo.
Prelijepo je!
…zapravo proces je…
-Monica, predivno izgledaš u ljubičastom. -Hvala, dušo.
-Kriste! -To je bilo prenisko.
-Da. -Tako lijepo.
Gdje je Garrett?
Da! Tim, ja sam tu. Dođi.
-Hajde, ljudi. -Ne trebamo nikoga!
-Gdje je G.? Imam sve što trebam. -Ovdje.
Volim te.
I ja tebe.
Napokon mi je rekla tako da sam shvatio.
To je bilo tako romantično. Hvala ti puno na romantici.
-Oprosti, ja sam… -Bože!
Baš romantično! Grlila sam sve druge.
Garrett i ja ozbiljno smo razgovarali. Oprosti.
Znam. Bože. Dobro.
-Mi smo razgovarali… -O meni?
-Što? -Oprosti, T.
-Daj. -Što?
Takvo što ne vidi se… Čuli smo i potrčali.
Ono: „Dobro!”
-Želim reći… -Ovo mi se ne sviđa kod svađe.
Jer sve što čini ljuti me.
-Mogu li doći… -Da! Molim te.
Ali navikla sam… Trudim se da ne budem stroga prema sebi.
Jesi li dobro?
Da.
Sve je u redu. Volim te.
-Pardon. -Sve je u redu.
Srala sam mu jer nije gledao vatromet sa mnom.
-Jako me se boji. -„Jako me se boji.”
-Jako. -I treba se.
-Ne zajebavam se. -Propustila sam…
Hvala, dragi.
Gazirana voda?
Ne znam voliš li je. Ja ne volim.
Ne, ali u redu je. Popit ću je.
Također, žao mi je. Garretta je nešto mučilo.
-U redu je. -Znam.
Ali htio sam ti to reći jer…
Žao mi je. Htio sam ti to reći.
Rekao si mi iskupiti se za cvijeće, ali u redu je.
Taylor i ja mazile smo se uz vatromet.
Tvoj čovjek i ja imali smo ozbiljan trenutak o nečemu,
a onda je krenuo vatromet i pomislio sam:
„Završi misao.”
Bilo bi nepristojno reći: „Hej, čekaj.”
Da, teško je kad je vrijeme ograničeno, a nešto se dogodi.
Poznavajući Garretta i njegov mozak, znam sam da mora to izbaciti iz sebe.
Kvantni je fizičar,
rabi drukčije obrasce razmišljanja nego ja da opiše nešto.
Moje opisivanje nekad je koma.
-Ne znam baš. -Da.
-Ne mislim da je tvoje opisivanje koma. -Hvala. Ova situacija…
Svi ćemo doživjeti jednu stvar.
Ako upadneš u ovu emisiju,
kad-tad ljudi će ti se suprotstaviti.
Ljudi koji te prepoznaju, ljudi koji su potpuni stranci.
„Znam cijelu tvoju priču!”
Što se tiče muškaraca, postoje žene koje uništavaju obitelji.
„Boli me kurac za tvoju situaciju.”
-„Popušila bih ti ga.” -Pardon.
-Ne smetaš. -Što je ovo?
-Razgovaramo… -Otkud sad ovo?
Trebaš znati što zapravo želiš.
Na to se vraćam. Bez brige. Ova priča imat će smisla, dušo.
Aha. Pitam se: „Hoće li ti ga neka popušiti?”
Ne.
Ali doći ćeš u iskušenje u situaciji u kojoj to prije nije bio slučaj
jer si odjednom u središtu pozornosti.
Zato moraš znati na čemu si.
-Idem po pomfrit. Vratit ću se. -Dobro.
Moraš shvatiti zašto si ovdje s tom određenom osobom.
-Jesi li dobro? -Da. Iznervirana sam.
Ja sam se bojao jer je ovaj proces tako brz
i tako nagao da je to strašno.
Ali nijednom nisam posumnjao u svoje osjećaje prema njoj.
Kako se osjećaš vraćajući se u stvarni život kao zaručnica?
Uzbuđena sam, ali bojim se živjeti s tobom.
-Zašto se bojiš? -Ne znam kakav si.
-Bili smo samo na odmoru. -Da, istina.
-Moram svakodnevno kuhati? -Ne.
-Jer neću. -Naručit ćemo. Kriste.
-Neću kuhati. -Kvragu. Dobro.
-Ne kuham svaki dan. -Ne perem suđe.
Samo ne ostavljaj hranu vani.
Neću.
Nećemo imati taj problem.
-Tu se slažemo. -Jedva čekam vidjeti tvoj stan.
I da ti vidiš moju kuću i spavaću sobu.
Ali to je iznenađenje, strpi se.
-Saberi se. -Ozbiljan sam.
Naučit ćeš vjerovati u mene ovih dana.
Ovo je jedini iritantan dio na kraju…
Kad sve opet treba spakirati.
Ono…
-Smiješ se košulji? -Ti…
Zakopčavaš košulje da ih složiš i spakiraš…
Da se ne rastvore.
-Da, i onda… -Fascinantno.
-Da. -Možemo li to ujutro?
Možeš li leći sa mnom dok ne zaspim?
Znam.
Imaš pravo.
Da nisam napravio takav nered…
Da.
To sam i ja pomislila.
…tada ne bih imao ovaj problem.
O, hej.
Bok.
Volim te.
I ja tebe volim.
Pusa.
Kao da te poznajem godinama.
Zaista sam ti zahvalna što si pazio da se osjećam jako ugodno
i što si se prilagodio mome tempu da bismo produbili naš odnos.
Mislim da to ne bi bilo tako autentično ili iskreno
da sam išla nekim drugim tempom. Hvala ti i volim te.
I ja tebe.
Da. Mislim da je bilo kako treba.
Rekla sam već u kapsulama, sve će postati teže.
Osim ako nisi prošao kroz ovaj proces, nije ga lako objasniti ljudima
koji nas vole i koji će biti skeptični u vezi s ovim. Nervozna sam zbog toga.
To ne znači da ću donijeti odluku na temelju onoga što drugi misle.
Naša najbolja i iskrena prilika je…
Sve što možemo učiniti. Oboje smo odlučili da to želimo.
Da.
Ako nije tako, reci mi.
-Ne, očito jest. Da. -Molim vas odvojene letove. Hvala.
-Spremna za povratak kući? -Jesam, zapravo.
Još me voli, ljudi. Samo da bude jasno. Zar ne?
Definitivno. Ne možeš me se riješiti, Tylere.
Idemo u zračnu luku.
-Spakirao si se? -Nisam još.
Vidimo se u D. C.-ju.
Bok!
Nedostajat ćeš nam.
Idemo!
Zbogom, Meksiko!
U stvarni svijet.
Jebote! To nije bilo dobro.
Širok teret!
Krivi su Garrettovi bikiniji.
Dobro došli u glavni grad naše nacije, Washington, D. C.
JOŠ 21 DAN DO VJENČANJA
Ovo je baš lijepo.
Parovi ulaze u najintenzivniju fazu eksperimenta.
-Evo nas. -Što to imamo?
Sviđa mi se.
Zajednički život u stvarnosti.
Tuš je dovoljno velik za dvije osobe.
Dobili su mobitele.
-Zanima me tvoj Instagram. -Bože.
Tamo su svi razlozi zbog kojih nam je drago da je ovo brak naslijepo.
Da.
Hoće li izgled, rasa, godine, obitelj ili financije biti važne?
Moj tata i moja pomajka…
Imat će mnogo pitanja.
Kako će integrirati svoje živote, domove, karijere?
Hoće li dopustiti da ih sabotiraju moderne distrakcije i tuđa mišljenja?
-Najbolji poziv danas? -Onaj obitelji.
-Rekla sam: „Zaručena sam za čudaka.” -„Čudaka.”
Mama je rekla: „Djeluješ presretno.” Rekla sam joj: „Daj šuti.”
To!
Počelo je s ljubavlju i emotivnom vezom.
Za tri tjedna parovi idu pred oltar i donose najvažniju odluku u životu.
-Ashley me se ne smije zasititi. -Koji je plan?
Molitva.
Hoće li dokazati da je brak naslijepo moguć?
Uzbuđen si živjeti sa mnom?
-Malo drukčije nego u Meksiku. -Već živimo skupa.
Smetaju me neuredni jastuci na kauču.
Ne podnosim to.
-Što to? -Ovakve jastuke.
Nisu čvrsti?
Smeta me kad nisu uredni.
Da, naravno.
Luna dolazi.
Što želiš u vezi s tim? Mislim, to je tvoj pas pa…
Ali ako želiš da ti pomognem,
pola-pola, svaki drugi dan, može.
Tvoja je svakoga dana.
Stvarno? Iako ti ustaješ u pet?
Ne, navikla sam. Ali da, pomozi mi malo.
-Da, nema problema. -Ona je moja princezica.
Luna Dorka.
Luda Luna.
Mislim da ti treba govoriti što da radiš jer inače nećeš.
Ako treba iznijeti smeće, nećeš to učiniti dok ti ja ne kažem.
Ne misliš da ću baciti smeće ako je kanta puna?
Ne znam. Nismo još bili u toj situaciji.
Ako kažeš da ćeš izvesti Lunu ujutro, nadam se da hoćeš.
-Da. -Mlađa sam od tebe.
I zrelija.
-Misliš da si zrelija? -Da.
Ne možeš to ni reći ozbiljno.
-Gle… -Emocionalno sam inteligentnija.
-Ovo povlači… -I pametnija.
Ignorirat ćemo to.
Ovo povlači sjajnu poantu. Misliš da si zrelija od mene.
Kako ćeš onda uvesti nekog nezrelijeg u svoj osobni prostor?
Kako ćeš živjeti sa mnom?
-To me brine. -Kako će to ići?
-Znaš li postaviti televizor? -Ne.
Ali znam napuniti vrč vodom.
Nick, ovo me brine.
-Oprat ću suđe. -Jer ja mogu sve.
Dobro! I ja, jasno. Osim postaviti televizor na zid.
-Dobro. -Prat ću rublje.
Kuhat ću. Prat ću suđe.
-Punit ću perilicu, ići u dućan. -Jebeš patrijarhat u našoj kući.
Tako je!
Izvodit ću psa, bacati smeće.
Što ćeš mi prvo skuhati?
-Što voliš kuhati, neki specijalitet? -Mogao bih pripremiti riblje jelo.
-Tjesteninu s lososom. -A da ispržiš odrezak?
-Mogu i to. I napraviti saltu. -Znaš napraviti salatu?
S lososom ili piletinom. Samo ću staviti… Mogu staviti zelenu salatu u zdjelu.
-Da, kuharu! -Da, točno. „Da, kuharu.”
-Ne. -Znaš što?
Ja super spremam pahuljice s mlijekom.
Zadrži to za sebe.
Neovisna sam. Ili je po mom ili ni po čijem.
-Trebat ćemo se prilagoditi. -Da.
Imamo dobru komunikaciju, ali neću reći ništa zlobno.
Da ti dam prostora u tom slučaju?
-Da. -Može.
I poljubac nakon sat vremena.
-„Zašto me ignoriraš?” -Tri.
Tri? Sranje.
Otići ću na posao.
-„Nedostaješ mi.” -Ne, volim te.
Samo sam jako neovisna i trebam prostora.
-Da. -No veselim se životu s tobom.
-Imam samo jedan zadatak, usrećiti te. -Dobro, to mi se sviđa.
Ovo je sjajno.
-Ovo je tako lijepo. -Ovo je sjajno.
-Stara, mislim, Cabo je bio ništa. -Želim pozvati prijateljice.
O, da!
-Bit će ugodno. -Mi smo domaćini zabave.
Kupit ćemo cvijeće.
Da, ovo je fora.
Ovo kao da vidim samo na Instagramu.
-Što? -Ovakve poglede.
Pogled? Bolestan je.
Imamo i kutak za doručak.
Nevjerojatno!
Namirnice.
Vino, pivo, cvijeće.
Još piva.
Još cvijeća.
Još namirnica.
I više…
Cvijeća.
-Vina? -Cvijeća.
Još cvijeća.
Voliš ruže, ali…
Volim ruže. Bijele ruže. Obožavam hortenzije.
Obožavam suncokrete.
Obožavam sve cvijeće.
Dobro.
Ovo je lijepo.
Stara, ovo je preludo.
Ovo je bolesno!
Za cimere!
-Doživotne! -Da!
-Blago tebi. -Blago nama.
Blago nama.
Ne pravi grimase.
Tako je… Dobra.
Ma dobra je, zapravo.
Jest, zar ne?
Volim te.
I ja tebe.
Praviš grimase od tekile?
-Dobra je… -Ili mog fuj poljupca?
Nije fuj. Bio je sjajan.
„Zašto si se prijavio?”
„Ne znam, moj Instagram… Trebao bi privlačiti žene.”
To je zaista zanimljiv i sjajan dio eksperimenta,
to što nema društvenih mreža
ni prijatelja koji pregledavaju profile.
-Čim bi vidjeli, rekli bi: „Taylor…” -Ne bi im se svidjelo.
Dobro. Pretjeruješ.
Kaže netko tko sedam godina nije bio u vezi.
To je bio moj izbor!
Snažan sam i neovisan i Instagram mi je pun riba.
-Dobro. Uzmi mobitel. Učinimo to. -Sjedni na vruću stolicu.
Ovo je velik trenutak za našu vezu. Vidjet ćemo profile na mrežama.
Ne sviđa mi se ovaj način.
Ma nije ništa važno.
Nećeš mi se zgaditi pa da odem.
-Obećavam. -Uvjeravaš mene ili sebe?
Nisam sigurna.
-Samo malo. -Jedva čekam vidjeti…
Postavimo kontekst na trenutak.
Ja samo radim. Kad ne radim, idem u podvodni ribolov.
Naravno, objavljujem samo… Podvodni ribolov.
Uglavnom samo ribe.
Dobro.
-Ali, ono… Jako… -Ne moraš…
Lijepe ribe.
Najbolje ribe. Ono, opasne ribe.
Riskiram život zbog tih riba.
Živim na rubu.
-Skoro sam umro loveći ih. -Dobro. Ovo je…
Idemo. Učinimo to.
Gle!
Ajme! Pogledaj je.
Riba, ali crno-bijeli filtar.
S tako malo rekao si tako puno.
Ajme, baš si sretan dok loviš ribe.
Pogledaj ovu. To ti nije neki mali brancin.
Shvatili smo. Riba je velika kao ti.
-Samo kažem. -Prihvatila bih zahtjev.
-Hvala. Prestani. -Ne bih.
Ti si moj najbolji ulov.
To je hashtag za vjenčanje. „Najbolji ulov.”
Ne, nećemo biti tako otrcani. To bi bilo smiješno.
Zapravo, zapiši to.
Stanemo li oboje u krevet?
Da, širok je 160 cm, moj je doma 180 cm pa…
Moraš se maziti sa mnom.
Jedva čekam.
Daješ mi do znanja da se ne voliš maziti.
Znaš da se znojim. Samo kažem.
Izabrala sam tipa koji se ne voli maziti.
Izabrala si tipa koji se znoji.
Ovo je grozno!
Moram ga prisiliti da se mazi sa mnom.
Pripremit ću krevet.
-Hvala, dragi gospodine. -Da, sviđa mi se.
Super je što volimo istu temperaturu.
-Da. -Jer ne mogu spavati ako je vruće.
Dobro.
Dragi Bože, hvala Ti što smo Ashley i ja sigurno stigli kući.
Čuvaj nas dok započinjemo zajednički život.
Pazi nas, štiti nas i liječi nas, po potrebi.
Pazi i na naše prijatelje. I…
Pucaju me emocije.
Samo nas čuvaj. Čuvaj Ashleynu obitelj, moju obitelj.
Čuvaj nas dok spavamo.
-Molim se u Tvoje ime. Amen. -Amen.
Skoro sam se rasplakao. I hoću!
-Ma nisi. Zašto? -Jesam.
Dobro je sve.
-Da? Sretan si? -Da.
Jesam.
Genijalno.
Vjenčanje je za tri tjedna.
Za tri tjedna! Kako se osjećaš kad to čuješ?
Iskreno, bojim se samo razgovarati s tvojom mamom.
-Da. -Vjerojatno.
Veselim se planirati vjenčanje jer mislim da ga neću planirati sama.
-Ne trebam… -Vidjet ćemo.
Istina.
-Bit ćeš luda mlada. -Misliš?
-Ludi mladenac. -Vjerojatno.
-Da, hoćeš. -Volim određene stvari pa…
Uzbuđena sam.
Neću se udati za nekoga tako da ja sve isplaniram, a on se samo pojavi.
-Da, ne. -Mislim da je to sranje.
-To je možda i odraz odnosa. -I osjećaja. Da.
Uzbuđen sam. Nervozan sam zbog… Tvog crnog vjenčanja koje želiš.
-Ono… -Crne teme?
-Jesi li vizualizirala crno vjenčanje? -Jesam.
-Da. -Svi dođu odjeveni u crno?
Prekul. A ja i ti smo u bijelom.
To bi izgledalo mračno.
I ne bi baš.
Osvijetlit ću sobu u svojoj prekrasnoj bijeloj haljini.
Ali, dušo, čemu crna boja? Zašto si opsjednuta crnom, dušo?
Dragi, mi smo crnci!
Da, jesmo, ali samo kažem…
Ne, volim crnu boju. Sjajna je boja. Izgledaš mršavije.
Seksi je. Kul je.
Crna nije… Dušo, ne. Vjenčanje neće biti crno.
Baš si protiv crne.
Ne zezaj me.
Volim te.
-I ja tebe. -Ugasi svjetla.
Gasim.
Sakrij se ispod pokrivača!
JOŠ 20 DANA DO VJENČANJA
Dobro jutro. Na putu smo za F-Berg.
-Je li bilo dobro? -Ne, ne zove se tako…
Nitko ga tako ne zove.
Garrett kući dovodi gradsku curu na upoznavanje.
Tehnički, ti si iz metropole na plaži.
Nisi gradska djevojka.
Prilično sam sigurna da je to grad. To je najbolji američki grad.
-Dobro, pa… -I živim u D. C.-ju.
Vidjet ćemo. Da, ti si cura iz D. C.-ja.
-Garrett dovodi kući… -Analitičarka.
Nisam analitičarka.
Savjetnica za politike.
Analiziraš radove i onda daješ savjete.
Dobro, dosta smo snimali.
KUĆA GARRETTOVIH RODITELJA
-Otvorit ću vrata. Da. -Možeš?
Uđi.
-Halo? -Bok.
-Drago mi je.
-Ovo je Taylor. -Zagrlite me.
-Bok. -Drago mi je.
-Bok. -Kako si?
-Drago mi je. -I meni je drago.
-Drago mi je. -Kako si?
-Dobro. -Ovo je Makayla.
Bok! Toliko sam toga čula o svima.
-Tristan. -Tristane, bok!
-Donijeli smo vam cvijeće. -Hvala.
Odnijet ću ga u kuhinju.
Divno!
Ovo je za vas.
Naravno.
Super. Hvala.
Kupili smo ti ovo.
Ne stavljaj ga pored ovog.
-Htjeli smo nešto za tebe. -Slatko.
-Ispali smo loši, ali… -Dali ste mi njega, to je jedino važno.
Dobar je on.
Da vidimo prsten.
-Lijep je. -Garrett mi je od početka bio prvi.
Da. To je definitivno bilo veoma ranjivo iskustvo.
To me najviše šokira.
Zato što ti nikad nisi otvoreno pokazivao emocije.
-Iznenadila sam se. -Svaka ti čast.
Morao sam se iskazati da je osvojim.
-Postaje vruće. -Ajme!
Kad nedjeljom večeramo kao obitelj, on je obično naš barmen.
On je vrhunski miksolog.
To je poput kemije.
Ona je studirala kemiju.
-Dobro! -Ti si nova za koktele!
Nova barmenica.
Radi margaritu bez kalorija, tajni sastojak je med, a dao sam joj…
Super. Imamo puno meda.
Diplomu iz kemije upotrebljavam samo za koktele i za Garretta.
-Život se brzo mijenja. -Da. To je ludo.
Čula sam da tvoji roditelji apsolutno ne žele sudjelovati.
Kako će to ići?
Zabrinuti su zbog kamera u svome domu,
ali znaju da mi je ovo jako važno i da nisam upoznala nekog bezveznog tipa.
To ionako nije moj stil.
Jako su uzbuđeni. Rekli su: „Želimo ga vidjeti.”
Sigurno.
Pokušavamo ih dovesti ovamo.
Puno toga morate vidjeti.
-Da, moramo. -A čime se baviš?
Savjetnica sam za čistu energiju.
Dobro.
-To polje raste. -Da, tako je.
Da, posao je siguran, što je sjajno.
To je definitivno važno za okoliš.
-Diplomirala je na Johns Hopkinsu. -To je impresivno.
-Hvala. -Jako impresivno.
-Oboje imamo znanstvene tetovaže. -Da.
-Hrpa malih dodirnih točaka. -Da. Jako smo kompatibilni.
Bilo je čudno… Znali ste sve.
Na večeri sam rekao:
„Stvarno sumnjam da ću se povezati s nekim.”
Tako sam mislio.
Samo mi je s Taylor srce zaigralo svaki put kad bih razgovarao s njom.
Govorili smo: „magnetski”.
Ušao bih u kapsulu i… Nešto me… Htio sam stalno biti ondje.
Osjećao sam kao da me svi atomi vuku prema njoj kroza zid.
Garrett je u stvarnom svijetu u poslu.
-Bi li imao vremena upoznati me… -Nema šanse.
-Da, inače se ne biste upoznali. -Da.
-A da smo se upoznali… -„Opet se možemo vidjeti…”
Sto posto. Ne bih imao vremena barem mjesec dana.
I… Tako ne možeš izgraditi odnos.
Ovako smo stalno bili skupa. Osjećao sam kao da je to ono pravo.
Nevjerojatno je.
Ne želim je ostaviti. Da.
Sigurno ste razgovarali, ali što je s teškim stvarima?
Mislim, brak je kompromis.
Odgoj djece i teška pitanja?
Pričajte mi.
Ma daj šuti.
Razgovarali smo o odgoju djece. I o mnogočemu. Jesmo.
Nema ničega u vezi s čim se ne slažemo. Pogotovo kod odgoja.
To je prevelika životna odluka da se donese tako brzo.
Ne želim da on bude povrijeđen, a ne bih to voljela ni za tebe.
Ne želim da ti prolaziš kroz to.
A osobito ne da on to prolazi. Obožavam svog sina.
Da.
Znam da tvoji roditelji vole tebe i…
Mrzim ovo.
I mi ćemo tebe zavoljeti.
Samo, ovo je tako brzo.
Ovo je jedini put kad možemo provesti vrijeme s tobom
jer već za dva tjedna vaše je vjenčanje. To je jako…
Morate donijeti mnogo više odluka
nego što biste trebali u tako kratkom vremenu.
Kao da nastojite ispuniti rokove.
-Da. -Govorimo ovo iz ljubavi.
Nije lako, morate me upoznati kao osobu i vjerovati mi.
Nemam drugi odgovor nego da zbilja volim vašeg sina
i da vidim divnu budućnost s njim.
I vidim da je on divan
zbog mjesta odakle dolazi i ljudi koji su mu najvažniji.
Zbog ubrzanog roka i pritiska,
svakodnevno razgovaramo i živimo dan po dan.
To nam je omogućilo da dosegnemo ono što ne bismo pronašli kao pojedinci.
I zato mislim da nas je to oboje osnažilo
kad je u pitanju razgovor o tome što nas tišti, čega se bojimo.
Je li zajednički cilj da završimo skupa
i da budemo sigurni da to želimo,
a da drugi moraju vjerovati našoj prosudbi?
To je naša odluka i…
Obzirni smo i svjesni
da je moguće da ćemo se predomisliti.
Garrett mrzi kad ovo kažem, ali:
„Najbolja odluka za tebe bit će najbolja odluka za mene i za nas.”
Ima smisla, da.
Poštovat ćemo jedno drugoga bez obzira na to što bude
i borit ćemo se, ali i biti strpljivi.
Da.
Samo vam želim unaprijed zahvaliti ako ovo završi kako bi trebalo.
Nadam se da ću biti divan dodatak vašoj obitelji.
I mi. Svi čujemo da ga voliš i da ti je stalo do njega.
-Apsolutno. -To je važno.
Hvala što ste me primili u svoj dom, prekrasan je i ja…
Hvala.
Garrett mi ima jednako smisla kao i prije,
ali sada vidim zašto je tako pun ljubavi, drag i divan.
Hvala ti.
-Jesi li dobro? Da? -Da, dobro sam.
Dušo, stigla sam!
-Šalješ mi seksi poruke dok kuham. -Što? Ne!
Vidio sam to dok sam rezao i ono…
Je li ti se svidjelo? Što je to?
-Imam češnjaka na prstima. -Bože!
-Super ti je frizura! -Sviđa ti se?
-I više nego prije. -Da?
Kakav ti je bio dan?
-Dva sata u prometu. -Da? Bila je gužva?
-Ma, preživjela sam. -Da.
-Kako je tebi bilo na poslu? -Bilo je kaotično.
Završavam repove jer me nije bilo tri tjedna.
-Išao si u ured? -Ne.
Ja… Danas sam radio od kuće…
To mora da je lijepo.
Bio sam u stanu na brzinu, išao sam po neke jakne i sastojke.
Seksi si dok kuhaš.
Nisam li slatka dok te gledam?
Da, treba ti još samo čaša vina. Možeš me gledati kako radim.
Hvala.
Idem na zahod. Sabrat ću se malo.
Što ti treba pomoći?
-Samo gledaj i uživaj. -Hvala Bogu.
-Mrzim kuhati! -Odahni.
Što je s faksom?
Ja…
Čemu ta faca?
Previše mi je svega.
Znam da ti je to putovanje do posla muka.
To me ubija.
Drago mi je da sam ja fleksibilan i moći ću se preseliti u Baltimore
jer ti se ne bi selila.
-Nema šanse. -Da.
Da se ti ne preseliš, od ovoga ne bi bilo ništa.
-Da? -Ne bih mogla putovati.
-Lijepo izgleda. -Izgleda tako dobro.
I dobro miriše.
Želim staviti…
Stavit ću cvijeće na naš stol.
Idi sjedni. Imamo umak od soje, ovo…
Vino.
Trenutak istine.
-Pa… -Kakvo je?
Tjestenina je prilično tvrda, dušo. Al-a dente do maksimuma.
-Al-a što? Tako se izgovara? -Al-a dente.
Bože dragi!
-Tjestenina nije… -Dušo, tako je tvrda!
-Ovo nam je trebalo, sve je bilo savršeno. -Metafora za život.
Povratit ću.
Nego, pitanje za vjenčanje.
Hoćemo li imati… Vjerski obred,
građanski, duhovni?
-Što ćemo? -Mora nas vjenčati žena.
-Dobro. -Ne želim da nas vjenča muškarac.
-Bez uvrede vama muškarcima. -Dobro. Bez cis-heteroseksualaca.
-Da, može bilo tko osim njih. -Dobro.
U redu. I…
-Duhovni obred, valjda? -Dobro.
Bog može biti u drugom planu.
Moja bi se mama sad ugušila.
-„Nemoj je oženiti!” -Da, moja mama ima svoje stavove.
I dalje je velika kršćanka.
Da odradimo cijelu ceremoniju
i u njoj nema kršćanskog elementa, zapitala bi se malo.
Iako je vjenčanje za nas, ono je i za naše roditelje, naše majke.
Misliš li da je trebamo pitati?
Došla bi razgovarati prije oltara. I pomolila bi se sa mnom.
To bi joj bilo dovoljno.
Mislila sam da ću se vjenčati u hramu.
-Mormonskom? -Da.
Zašto si se odlučila da vjera neće biti dio tvog života?
Ne mrzim religiju. Zvuči kao da je mrzim.
Ali kad je Bog bijelac
i podučavaju te bjelačkim vjerskim uvjerenjima,
počneš vjerovati u te stvari.
I religija je usredotočena na muškarce i… Osobito u mormonskoj crkvi.
Jasno mi je sve iz tvoje perspektive.
Uvijek kažem ljudima…
Neki od najboljih i najsimpatičnijih ljudi koje sam upoznala tijekom života
bili su mormoni.
Ljudi u crkvi dragi su i darežljivi.
To mi je pomoglo u teškom životnom razdoblju, ali…
Ne želim da to bude dio našeg vjenčanja.
Ne želim da itko od gostiju misli da ćemo se vjenčati u kontekstu vjere.
-Dobro. -Da.
Bio sam ministrant, znam što se odvija u pozadini.
-Odrastao sam u crkvi. -Da.
Stega i disciplina. Ili vjeruješ ili ideš u pakao…
Znaš, takve stvari.
Ali u sebi sam oduvijek mislio… Da je tu nešto pomalo čudno.
Vjerojatno još vjerujem u neku verziju kršćanskog Boga
na neki način, možda, ne znam, ali…
Recimo da umrem i da postoji Bog te da ja stojim pred njim.
Mislim da me neće osuđivati jer sam imao neka pitanja.
-On ili ona ili oni. -Da, oni, tko već.
Da, Bog. Što god da Bog je.
Mislim da me neće propitkivati zbog legitimnih pitanja.
Neće.
-Mislim da imamo prošle živote. Da. -Da?
-Nemam znanstvene izvore. -Moramo pogledati Prošle živote.
Moramo, da! Ali prvo Barbie.
-Što? Barbie? -Barbie.
-Ne uspoređuj Barbie i Prošle živote… -Dragi!
Barbie ima tako sjajnu poruku, zbilja.
Shvatila sam da neću prihvatiti nijednog tipa koji je za patrijarhat.
To nisi znala prije Barbie?
Dolazila sam do toga. Morala sam ostaviti vojsku iza sebe.
Ljudi ne shvaćaju ispiranje mozga koje vojska provodi.
U tome sam cijeli život.
Iskreno sam vjerovala u vojsku, i bila sam domoljubna i…
-Što je sad s tim? -Ovo je grozno, užas!
Ne mogu reći da je vojska u potpunosti sranje
jer mi je promijenila život i dala prilike.
Kad netko spomene pogodnosti…
-Pod koju cijenu? -Propast druge zemlje?
Kažeš da podržavaš vojsku?
Ne podržavam pola sranja koja vojska čini.
Ne podržavam misije u drugim državama, a prije jesam.
James Baldwin rekao je da toliko voli svoju državu
da je ima pravo kritizirati.
To je super.
Uvijek sagledavam perspektivu ljudi koji dolaze izvana.
Nisam ovdje rođen. Sad živim ovdje. Shvaćam da sam povlašten živjeti ovdje.
U isto vrijeme, uvijek ću žestoko kritizirati kako SAD destabilizira
čitave države.
Podržavam vojsku u smislu… Ono, strateški, trebamo vojsku.
-Bili bismo u nezgodnoj situaciji. -A zašto?
Doveli smo se sami u tu situaciju. Maltretirali smo druge države.
Otišli smo u druge zemlje, uništili smo države, društva, zajednice.
Ne ignoriram to. Vrlo sam kritična prema tome.
Ali podržavam vojne trupe.
-Dobro. Da. -Mornare, vojnike, marince.
-Podržavam ljude. -Ljude koji su…
Bili su poput mene i to za što su se prijavili nije lako. Podržavam ih.
No prijavili su se.
-Prijavili smo se. Da. -Da.
Dobro.
Da.
Nije to crno-bijelo. Nekima je to posao.
Mnogo se žrtvuju.
Opet, sami se prijavljuju za to.
-Govoriš o žrtvama… -Ne kontroliraš što radiš.
Ako mi kažu da ubijem ljude, moram.
Pristaješ na to! Nitko ti neće uperiti pištolj u glavu…
-Neće. -Da.
Nisam shvaćala ozbiljnost svega toga.
Nisam se prijavila da ubijam ljude, iako sam otišla u vojsku.
-To ti je vojska. -Da, znam.
Oružje i sve to ondje je s razlogom.
-Znam, ali… -Oružje, sve…
Reci da sam naivna, ne znam.
Kad sam se napokon našla u situaciji gdje pritiskom na gumb lansiram projektil,
jer i to sam radila, mučila sam se s time.
Rekla sam: „Ako mi kažete da pritisnem gumb i srušim avion, mislim da ne mogu.”
Nisam razumjela ozbiljnost toga.
-Mnogo se djece prijavi s 18 godina. -Da.
Vide grozote.
Vojnici idu na misije,
a zapravo su djeca, i čine grozne stvari.
I, ono, jednostavno…
Mislim da ne razumijemo za što se točno prijavljujemo.
Dobro.
Što je?
-Ne, samo… -Osjećam se kao da me osuđuješ.
-Da? Oprosti. -Tako se osjećam. Ono…
Imam li uopće pravo reći…
Da sam protiv vojske kad su u pitanju politika i ono što smo učinili drugdje
ako sam se dobrovoljno prijavila i sama činila te stvari? Jesam li licemjerka?
-Ti si… -Moje radnje u vojsci.
-I ono što sam učinila. -Ne osuđujem te.
Imaš veliko srce. Ne sumnjam u to.
U redu je, dušo.
-Neugodno mi je. -Da.
U redu je.
Ponekad je teško pogledati se u ogledalo.
Recimo da sjediš nasuprot mene i osobno si duboko pogođen…
Ono, izravno. Kuća ti je sravnjena.
Ne znam bih li bila hrabra da sjednem ispred tebe i kažem:
„I dalje podržavam trupe.
Izgubio si kuću, ali ja podržavam trupe.”
To je teško jer moram shvatiti:
„Iako sam bila na brodu, iako nisam sama pritisnula gumb,
podržavala sam te operacije.”
Ne sviđa ti se moja vojna služba.
Ne znam bi li htio biti zaručen za mene prije dvije godine.
-Iskreno, vjerojatno… -Vjerojatno ne.
U kapsulama nisam htio da to bude nešto što te definira.
-Ne. -Htio sam te bolje upoznati.
To je cijeli moj život.
Od druge sam godine odrastala u vojnim bazama.
To je tako bilo u srednjoj i na faksu
te posljednjih osam godina. To je velik dio mog života.
I ponosim se svojom službom.
Podržavam trupe, dragi. Samo želim da to znaš.
Ne žalim što sam bila u vojsci.
Ne želim da se sramiš toga jer…
-Dobro. -Da.
Moja će služba…
Mislim da ne mogu podnijeti što se ti sramiš moje službe.
Ne želim da se itko srami svoje prošlosti.
-Da. -Dokle god je to u prošlost.
Bila sam i u pričuvi.
No nisam mogla biti opet u tom okruženju pa sam otišla,
ali da sam ostala vjerojatno ne bi bio sa mnom.
Da.
To vjerojatno ne bi funkcioniralo jer bismo bili…
Bili bismo na različitim mjestima.
Da.
Da. To je moj stav.
Prijevod titlova: Marko Mravunac